ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 570/2030/23
провадження № 61-2721св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
 
позивач- ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи:орган опіки та піклування Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, приватний виконавець Папроцький Андрій Андрійович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Федоркова Віктора Івановича на постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2024 року, прийняту у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Боймиструка С. В., Шимківа С. С.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування рішення про реєстрацію місця проживання.
 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що20 грудня 2013 року між ним та ОСОБА_2 укладений договір позики грошей у розмірі 371 000,00 грн, що                в еквіваленті становить 46 415,61 дол. США.
На забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 20 грудня 2013 року між ними укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно з умовами якого відповідачка передала в заставу житловий будинок, житловою площею          85,3 кв. м, загальною площею 178,7 кв. м, що розташований за адресою:                         АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, кадастровий номер 5624689500:07:035:0494, загальною площею 0,1228 га, за цією ж адресою
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2020 року у справі № 570/3003/18 стягнено з ОСОБА_2 на його користь заборгованість             у сумі 1 314 049,13 грн.
Виконавчий лист, виданий Рівненським районним судом Рівненської області                    у справі № 570/3003/18 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , було передано на виконання приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького А. А.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького А. А. від 02 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження            № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа, виданого Рівненським районним судом Рівненської області у справі № 570/3003/18.
Відповідно до листа Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 11 січня 2022 року у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 23 грудня 2009 року,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 07 вересня          2013 року,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 07 вересня 2013 року,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 23 грудня 2009 року;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - з 11 липня                2015 року.
Зазначав, що виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2020 року за рахунок іпотечного майна унеможливлюється у зв`язку із тим, що відповідач порушила умови договору іпотеки та зареєструвала                            у житловому приміщенні неповнолітню особу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що перешкоджає реалізації такого майна.
З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив суд визнати дії ОСОБА_2 щодо реєстрації у предметі іпотеки - житловому будинку АДРЕСА_1 малолітньої дитини, - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неправомірними та вчиненими          з порушенням умов договору іпотеки та законодавства та позбавити права користування вказаним житловим будинком неправомірно зареєстровану в ньому особу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі зняттям останнього            з реєстраційного обліку.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 вересня                 2023 року, ухваленим у складі судді Кушнір Н. В., у задоволенні позову         ОСОБА_1 відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав доказів того, що саме відповідач вчиняла будь-які дії щодо реєстрації малолітньої дитини у предметі іпотеки, що позбавляє суд можливості оцінити такі дії щодо їх правомірності та відповідності умовам договору іпотеки. Позивач не є власником чи володільцем майна, який має право вимагати зняття особи з реєстраційного обліку.Дитина набула право користування цим житлом як член сім`ї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону «Про охорону дитинства» та зберігає це право протягом часу перебування будинковолодіння в іпотеці. Крім того, питання про права та обов`язки як неповнолітньої дитини, так і його батьків як законних представників у справі                         не вирішувалися, вимоги до них не заявлялися, тому позов пред`явлений до неналежного відповідача, що є окремою підставою для відмови в позові.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2023 року скасовано.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , із зняттям з реєстраційного обліку у відповідному органі.
У решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований у житловому будинку, який є предметом іпотеки, після укладення договору іпотеки від 20 грудня 2013 року, а саме 11 липня 2015 року,               без дозволу іпотекодержателя та всупереч положенням пункту 6.18 договору іпотеки, щоу разі звернення стягнення на предмет іпотеки перешкоджатиме реалізації цього предмета іпотеки, а тому, з метою захисту права позивача на виконання порушених зобов`язань шляхом реалізації іпотечного майна в рамках виконавчого провадження, вважав за необхідне визнати неповнолітнього                            ОСОБА_6 таким, що втратив право користування спірним житловим будинком, із зняттям останнього з реєстраційного обліку у відповідному органі.
 
Відмовляючи у задоволенні вимоги про визнання неправомірними дій фізичної особи, апеляційний суд виходив із того, що така категорія спорів, як визнання неправомірними дій фізичної особи, не належить до юрисдикції загальних судів, які, відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У лютому 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Федорков В. І. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення про права та інтереси ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без залучення його або його законного представника до участі у справі. Постанова апеляційного суду прийнята без урахування висновку органу опіки та піклування.
 
Підставами касаційного оскарження постанови апеляційного суду представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі                № 753/12729/15-ц (провадження № 14-317цс18), у постанові Верховного Суду             від 11 жовтня 2023 року у справі № 757/11476/18-ц (провадження № 61-4911св22) та у постановах Верховного Суду України від 22 червня 2016 року у справі                         № 6-197цс16, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16.
 
Постанова апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача не оскаржується, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У березні 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судове рішення апеляційного суду без змін як таке, що ухвалене                          з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.
 
У строк, визначений судом, заявник усунув недоліки касаційної скарги.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.
 
У березні 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2024 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
20 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики грошей у розмірі 371 000,00 грн, що в еквіваленті становить  46 415,61 дол. США.
 
На забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 20 грудня 2013 року між сторонами укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно                         з умовами якого іпотекодавець передає в заставу іпотекодержателю житловий будинок, житловою площею 85,3 кв. м, загальною площею 178,7 кв. м,                                 на АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, кадастровий номер 5624689500:07:035:0494, загальною площею 0,1228 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Згідно з пунктом 4.10 договору іпотеки, прав неповнолітніх та/чи малолітніх щодо предмета іпотеки не існує, що підтверджуються довідкою, виданою Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області від 16 грудня 2013 року № 3848.
 
Пунктом 6.1.8 договору іпотеки передбачено, що іпотекодавець зобов`язаний                       не реєструвати в будинку, що є предметом іпотеки, місця перебування будь-яких осіб без письмового дозволу іпотекодержателя.
 
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 жовтня 2020 року у справі № 570/3003/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 1 314 049,13 грн.
 
Виконавчий лист, виданий у цій справі, передано на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Рівненської області Папроцькому А. А., який постановою від 02 листопада 2021 року відкрив виконавче провадження                         № НОМЕР_1 з його виконання.
 
Відповідно до листа Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 11 січня 2022 року у будинку АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи:
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 23 грудня 2009 року,
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - з 07 вересня 2013 року,
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 07 вересня 2013 року ,
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - з 23 грудня 2009 року ;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - з 11 липня     2015 року.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                       є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Федоркова В. І. підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним                                      і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам судове рішення апеляційного суду не відповідає.
 
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
 
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
 
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
 
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі                у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі                 № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження                у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
 
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
 
У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,    в якому, зокрема, просив позбавити права користування житловим будинком неправомірно зареєстровану в ньому особу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі зняттям останнього з реєстраційного обліку.
 
Належним відповідачем у такому спорі є особа, місце проживання якої зареєстровано у спірному житловому будинку.
 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є неповнолітньою особою.
 
Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками малолітніх та неповнолітніх дітей.

При цьому законними представниками не можуть бути бабусі, дідусі й інші родичі,
незважаючи на те, що вони проживають разом з неповнолітніми або малолітніми,
виховують їх тощо (якщо тільки вони не є опікунами).

ОСОБА_1 пред`явив позов тільки до ОСОБА_2 , а до ОСОБА_6 ,                     ІНФОРМАЦІЯ_5 , позовних вимог не пред`являв та не заявляв клопотань про залучення до участі у справі як відповідача чи співвідповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та його законного представника. 
 
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим будинком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі зняттям останнього з реєстраційного обліку, оскільки в цій частині вони заявлені до неналежного відповідача.
 
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, визнав таким, що втратив право користування житловим будинком із зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який не брав участі у справі,                      не звернув уваги на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача та вирішив спір по суті.
 
Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що апеляційний суд помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції. 
 
З урахуванням встановлених у справі обставин ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно зі статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує постанову апеляційного суду і залишає            в силі рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, сплачений ОСОБА_2 за подання касаційної скарги судовий збір у розмірі 4 294,40 грн підлягає стягненню        з позивача на її користь.
 
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Федоркова Віктора Івановича задовольнити.
 
Постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2024 року скасувати, рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2023 року залишити в силі.
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 4 294,40 грн (чотири тисячі двісті дев`яносто чотири гривні           40 копійок).
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,    є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Д. Д. Луспеник

 
Судді:                                                                                               І. Ю. Гулейков

 
Б. І. Гулько

 
Г. В. Коломієць 

 
Р. А. Лідовець