ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 р.	Справа № 480/3969/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 та на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2023  головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, м. Суми, по справі № 480/3969/23
за позовом              Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до             Головного управління ДПС у Сумській області   
            про скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 " (далі- позивач) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області  (далі- відповідач), в якій просив:
- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області:
№40818282404 від 24 січня 2023 року про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 370 280 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 137 028 грн.;
№41218282404 від 24 січня 2023 року про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 112 220 грн.;
№41118282404 від 24 січня 2023 року про застосування штрафу на суму 3400 грн.;
№40918282404 від 24 січня 2023 року про застосування штрафу на суму 628 994грн. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року по справі №480/3969/23 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень – задоволено.
Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області:
№40818282404 від 24 січня 2023 року про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1370280 ( один мільйон триста сімдесят тисяч двісті вісімдесят) грн.00 коп., та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 137028 ( сто тридцять сім тисяч двадцять вісім) грн.00коп.;
№41218282404 від 24 січня 2023 року про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 112220 ( сто дванадцять тисяч двісті двадцять) грн.00 коп.;
№41118282404 від 24 січня 2023 року про застосування штрафу на суму 3400 ( три тисячі чотириста) грн.00 коп.;
№40918282404 від 24 січня 2023 року про застосування штрафу на суму 628994 ( шістсот двадцять вісім тисяч дев"ятсот дев"яносто чотири) грн. 00 коп.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 13420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп. в рахунок повернення судового збору.   
Відповідач, не  погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну  скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що призвело до неправильного  вирішення справи, просить  скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року по справі №480/3969/23 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні  позову  відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є правомірними.
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги  апеляційної скарги  задоволенню не  підлягають, виходячи з  наступного.
Судом першої інстанції  встановлено, що що у період з 30.11.2022 по 06.12.2022 Головним управлінням ДПС у Сумській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2022, яке визначається з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередній звітних періодах, про що 20.12.2022 складений акт №4874/18-28- 24-04/2513300061/242 ( а.с.20-47).
За результатами перевірки відповідачем 24.01.2023 прийняті податкові повідомлення – рішення:
№40818282404 про збільшення податкового зобов`язання на загальну суму 1370280,00 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 137028,00 грн.,
№41218282404 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 117937,00 грн.,
№41118282404 року про застосування штрафу на суму 3400,00 грн
№40918282404 про застосування штрафу на суму 628994 грн. 00 грн. ( а.с.12-19).
Зі змісту акта перевірки вбачається, що позивачем занижене податкове зобов`язання на загальну суму 58127 грн., в т.ч. за квітень 2022 року, на суму 2617 грн., за травень 2022 року на суму 5614 грн., за червень 2022 року на суму 10600 грн, за липень 2022 року в сумі 9496 грн, за серпень 2022 року на суму 17907 грн, за вересень 2022 року в сумі 11893 грн., оскільки, у відповідності до договорів оренди ФОП ОСОБА_1 повинна була виставити до сплати орендарями рахунки на відшкодування комунальних послуг та відповідно до п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України зобов`язана нараховувати податкові зобов`язання з ПДВ. Фактично податкові зобов`язання з податку на додатну вартість не нараховувались.
Також, заниженням обсягів реалізації товарів ( робіт, послуг) з відповідним заниженням сум ПДВ по сплаті до бюджету, на думку податкового органу, є внесення на розрахунковий рахунок позивача фізичними особами готівкових коштів як передоплату за товари, що зобов`язувало позивача складсти та зареєструвати податкові накладні. Відповідно податковим органом збільшено податкові зобов`язання на на загальну суму ПДВ 820667 грн., у т.ч. за квітень 2022 - в сумі 54000 грн, за травень 2022 - в сумі 169167 грн., за червень 2022 в сумі 241667 грн, за липень 2022 в сумі 138333 грн, за серпень 2022 в сумі 143333 грн, зр вересень 2022 в сумі 74167 грн.
Крім того, відповідач вказує про заниження орендної плати по операціях з пов`язаною особою, в порушення п. 188.1 ст. 188, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, позивачем занижено податкове зобов`язання на загальну суму ПДВ 603706 грн., в т.ч. за квітень 2022 р. в сумі 112385 грн, за травень 2022 р. в сумі 112510 грн., за червень 2022 р. в сумі 103233 грн., за липень 2022 р. в сумі 103233 грн, за серпень 2022 р. в сумі 86173 грн., за вересень 2022 р. в сумі 86172 грн.
Не погоджуючись з наведеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних податкових  повідомлень-рішень.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Предметом оскарження у справі є податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Сумській області:
№40818282404 від 24 січня 2023 року про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 370 280 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 137 028 грн.;
№41218282404 від 24 січня 2023 року про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 112 220 грн.;
№41118282404 від 24 січня 2023 року про застосування штрафу на суму 3400 грн.;
№40918282404 від 24 січня 2023 року про застосування штрафу на суму 628 994грн. 
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження  надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням  принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням  необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Згідно з ч.ч.1,2     ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених     статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані положеннями Податкового кодексу України.
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність – це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Податковий орган в акті перевірки №4874/18-28- 24-04/2513300061/242 від 20.12.2022 посилається на те, що ФОП ОСОБА_1 має у власності нежитлові приміщення по яким несе витрати з газопостачання, водопостачання/водовідведення та за спожиту електроенергію які, відповідно до договорів оренди, повині відшкодовуватися орендарями на підставі окремо виставлених рахунків на відшкодування понесених витрат. Фактично рахунки ФОП ОСОБА_1 не виставлялися та витрати орендарями не відшкодовувалися (окрім витрат липня 2022 р. на суму 9454,58 грн). 
За даними ЄРПН ФОП ОСОБА_1 понесені витрати в квітні 2022 р. всього на суму ПДВ 2617,12 грн., в т.ч. за : електроенергію становлять в сумі 12414,26 грн, ПДВ 2482,85 грн. таз природній в сумі 585,81 грн, ПДВ 117,16 грн, водопостачання/водовідведення в сумі 85,85 грн. ПДВ 17,11 грн., а перевиставлено понесених витрат в сумі 0 грн.
За даними ЄРПН ФОП ОСОБА_1 понесені витрати в травні 2022 р. всього на суму ПДВ 5614,41 грн., в т.ч. за : електроенергію становлять в сумі 24961,55 грн, ПДВ 4992,31 грн, газ природній в сумі 552,73 грн, ПДВ 110,55 грн, водопостачання/водовідведення в сумі 2557,74 грн, ПДВ 511,55 грн., а перевиставлено понесених витрат в сумі 0 грн. 
За даними ЄРПН ФОП ОСОБА_1 понесені витрати в червні 2022 р. всього на суму ПДВ 10600,38 грн., в т.ч. за : електроенергію становлять в сумі 51824,41 грн, ПДВ 10364,88 грн, газ природній в сумі 284,70 грн, ПДВ 56,94 грн, водопостачання/водовідведення в сумі 892,79 грн, ПДВ 178,56 грн., а перевиставлено понесених витрат в сумі 0 грн.
За даними ЄРПН ФОП ОСОБА_1 понесені витрати в липні 2022 р. всього на суму ПДВ 11386,75 грн., в т.ч. за : електроенергію становлять в сумі 55882,49 грн, ПДВ 11176,50 грн, газ природній в сумі 0 грн, ПДВ 0 грн, водопостачання/водовідведення в сумі 1051,28 грн, ПДВ 210,26 грн., а перевиставлено понесених витрат в сумі 9454,58 грн., ПДВ 1890,92 грн. Різниця становить в сумі 9495,83 грн. 
За даними ЄРПН ФОП ОСОБА_1 понесені витрати в серпень 2022 р. всього на суму ПДВ 17907,16 грн., в т.ч. за : електроенергію становлять в сумі 88512,06 грн, ПДВ 17702,41 грн, газ природній в сумі 0 грн, ПДВ 0 грн, водопостачання/водовідведення в сумі 1023,75 грн, ПДВ 204,75 грн., а перевиставлено понесених витрат в сумі 0 грн. 
За даними ЄРПН ФОП ОСОБА_1 понесені витрати в вересні 2022 р. всього на суму ДВ 11893,33 грн., в т.ч. за : електроенергію становлять в сумі 57005,37 грн, ПДВ 11401,07 грн, газ природній в сумі 0 грн, ПДВ 0 грн, водопостачання/водовідведення в сумі 2461,27 грн, ПДВ 492,25 грн., а перевиставлено понесених витрат в сумі 0 грн. 
У відповідності до договорів оренди ФОП ОСОБА_1 повинна була виставити до сплати орендарями рахунки на відшкодування комунальних послуг та відповідно до п.198,5 ст. 198 Податкосого кодексу України зобов?язана нарахувати податкові зобов?язання з ПДВ. Фактично податкове зобов?язання з податку на додану вартість не нараховувалося.
Згідно із пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.
Отже, факт порушення податкового законодавства може бути встановлений не інакше як за результатами перевірки платника податків, за результатами якої складається акт.
Відповідно до вимог ПК України для застосування посадовими особами контролюючих органів при оформленні результатів документальних перевірок платників податків - юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, постійних представництв та представництв нерезидентів дотримання законодавства з питань державної митної справи, про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розроблено Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за №1300/27745; далі - Порядок №727).
Пунктом 2 розділу І Порядку №727 передбачено, що акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати.
Згідно із пунктом 3 розділу II Порядку №727 акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пункту 5 розділу II Порядку №727 Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Пункт 4 розділу III Порядку №727 встановлює, що описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається так, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:
викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;
викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з первинними документами, бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;
зазначити інформацію щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документи та інформацію, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформацію щодо наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності платника податків;
зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;
у разі відсутності первинних документів, документів податкового та/або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;
у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів.
Із аналізу наведених правових норм слідує, що за результатами податкової перевірки контролюючий орган складає акт, який повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень, зокрема норм податкового, валютного та іншого законодавства із обов`язковим посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року справа № 1.380.2019.003668.
Колегія суддів зазначає, що згідно до матеріалів справи у власності позивача перебуває  нерухоме майно, а саме:
-за адресою: м. Конотоп вул.Вирівська 13 - будівля супермаркету будівельних матеріалів "А-1", навіс"М", навіс "Н" , навіс "О", огорожа "№" -  загальна площа 4 415,9 кв.м.
-за адресою: Сумська обл., Путивльський р., м. Путивль, вул. Радянська, буд. 60- нежитлова будівля, магазин "РОНА" - загальна площа 454,7 кв.м. ;
-за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Воровського, буд. 4/1 - торгово-комерційний комплекс літ. А-ІІІ пл.10 998,9 кв.м, прохідна літ.Д-ІІ пл.13,0 кв.м, підвал літ. п/д' пл.52,1 кв.м, вбиральня літ.Ж, навіси літ.В, В,Г, огорожа №1-8
-за адресою: Сумська обл., м. Суми, вулиця Іллінська (вулиця Червоногвардійська), будинок 12 - нежитлове примішення, загальна площа (кв.м): 93.7 кв.м. ;
-за адресою: Сумська обл., м. Суми, вулиця Іллінська (вулиця Червоногвардійська), будинок 12 - нежитлове примішення, загальна площа (кв.м): 544,9 кв.м. 
Між тим, в акті перевірки №4874/18-28- 24-04/2513300061/242 від 20.12.2022 податковим органом не вказано  за яким саме приміщенням позивачем  і в якому розмірі було повинно бути розраховано додаткове податкове зобов`язання.
Крім того,  посилання відповідача на те, що в матеріалах справи значаться договори оренди, які ФОП ОСОБА_1 заключала з орендарями своїх приміщень, у відповідності до яких, до фіксованої суми не входили суми комунальних платежів орендарів, а зазначені суми повинні були компенсуватися орендодавцю шляхом переставлення рахунків на відповідні сплачені комунальні послуги, колегія суддів вважає безпідставним виходячи з наступного.
Так, за адресою АДРЕСА_1 позивачем передано в оренду приміщення у розмірі 1900 кв.м.  ТОВ «Торгівельно - виробничий комплекс «РОНА – МАРКЕТ» за додатковою угодою №1 від 01.01.2022 до договору № б/н від 01.01.2020. Вказаний договір не містить умов щодо оплати газопостачання, водопостачання/водовідведення та електроенергію.
Договором оренди нежитлового приміщення б\н від 01.04.2022 позивачем передано у тимчасове платне користування нежитлове приміщення у розмірі 500 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 -  ФОП ОСОБА_2 . Вказаний договір не містить умов щодо оплати газопостачання, водопостачання/водовідведення та електроенергію.
Договором оренди нежитлового приміщення б\н від 01.04.2022 позивачем передано у тимчасове платне користування нежитлове приміщення у розмірі 270 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 - ФОП ОСОБА_3 .. Вказаний договір не містить умов щодо оплати газопостачання, водопостачання/водовідведення та електроенергію.
Договором оренди нежитлового приміщення № б/н від 18.12.2020 позивачем передано у тимчасове платне користування нежитлове приміщення у розмірі 290 кв.м. за адресою м. Путивль, Радянська, 60- ТОВ «Торгівельно - виробничий комплекс «РОНА – МАРКЕТ». Вказаний договір не містить умов щодо оплати газопостачання, водопостачання/водовідведення та електроенергію.
Договором оренди нежитлового приміщення № б/н від 11.02.2022  позивачем передано у тимчасове платне користування нежитлове приміщення у розмірі 1154 кв.м за адресою м м. Конотоп, вул. Вирівська, 13 - ТОВ «Торгівельно - виробничий комплекс «РОНА – МАРКЕТ». Вказаний договір не містить умов щодо оплати газопостачання, водопостачання/водовідведення та електроенергію.
Також, договором оренди нежитлового приміщення № б/н від 01.01.2022  позивачем передано у тимчасове платне користування нежитлове приміщення у розмірі 420 кв.м за адресою м АДРЕСА_2 – ФОП ОСОБА_4 ..  Згідно до угоди про розірвання договору від 31.05.2022р. за взаємною згодою сторони домовились розірвати договір оренди від 01.01.2022 та призупинити виконання всіх зобов`язань по договору 31.05.2022 р..  Договір № б/н від 01.01.2022  не містив умов щодо оплати газопостачання, водопостачання/водовідведення та електроенергію.
В договорах оренди нежитлових приміщень, що були чинні на час вказаних порушень (квітні 2022 р. –вересень 2022 р.) відсутні умови щодо оплати газопостачання, водопостачання/водовідведення та електроенергію.
Крім того, колегія суддів зазначає, що позивач надає  в оренду частину приміщень, а частину використовує для ведення власної торгівельної діяльності.
Факт надання послуг, їх обсяги, вартість встановлюється на підставі додаткових розрахунків, або включено в розрахунок вартості орендної плати. Отже, без укладання первинного документу - розрахунку, факт надання комунальних послуг не виникає. 
Відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України   платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Таким чином, податковим органом не надано докази  надання комунальних послуг орендарям, а також докази використання таких послуг поза межами господарської діяльності позивача.
Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що підстави для нараховувати податкових зобов`язань у відповідності до п.п. "г" п. 198.5. ст. 198 Податкового кодексу України у  позивача відсутні.
Щодо донарахування податкових зобов`язань з ПДВ на суму 820 667,00 грн., за операціями з попередньої оплати за постачання товарів фізичним особам, колегія суддів зазначає наступне.
В акті перевірки зазначено, що у ході дослідження достовірності та повноти відображення в податковому обліку операцій з реалізації товарів, послуг, а саме під час дослідження банківських виписок по наданих на перевірку рахунку  № НОМЕР_1 відкритому в АТ КБ «Приватбанк», встановлено факт здійснення фінансових операцій з внесення готівки на рахунок ФОП сторонніми фізичними особами, які, згідно пояснення ФОП ОСОБА_1 , не перебувають з нею в цивільно-правових чи договірних відносинах.
У періоді, що підлягає перевірці, а саме за період з 01.04.2022 по 30.09.2022 відбувалося внесення готівкових коштів громадянами: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в касу банку на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 , а саме в квітні 2022 - в сумі 324 тис. грн., в травні - в сумі 1015 тис. грн., в червні 2022 - в сумі 1450 тис. грн., в липні 2022- в сумі 830 тис. грн., в серпні 2022 - в сумі 860 тис. грн., в вересні 2022 - в сумі 445 тис. грн. з призначенням платежу «готівкові надходження власних коштів суб`єкта господарювання через касу ч/з (ПІБ)».
Відповідно до отриманої інформації з ДРФО (інформація в Додатку до акту перевірки) всі громадяни, які здійснювали фінансові операції з внесення готівки на рахунок ФОП ОСОБА_1 , перебувають у трудових відносинах з ТОВ "Торгівельно-виробничий комплекс "РОНА-МАРКЕТ" (код ЄДРПОУ 34362950), директором, засновником та бенефіціаром якого є ОСОБА_1 та з ПП 'РОНА-ОПТ' (код ЄДРПОУ 31499377), директором якого є ОСОБА_1 .
Однак, згідно до матеріалів справи податковим органом були здійснені запити про надання пояснень щодо цивільно правових взаємовідносин   ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .
Так, зі змісту пояснень вищезазначених фізичних осіб, наданих податковому органу  встановлено, що грошові кошти належать ОСОБА_1 та внесені за її проханням, договорів купівлі-продажу товарів, робіт, послуг з ОСОБА_1 ними не укладалось.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Між тим, податковим органом не надано жодних доказів, що вказані грошові кошти були нараховані на рахунок ФОП ОСОБА_1 у зв`язку  з реалізацією товару, постачання або виконання послуг/робіт.
Також, відповідачем не спростовано, те що вказані грошові кошти належали ОСОБА_1 .
Щодо посилань апелянта на висновки Верховного Суду від 28.08.2021 р. у справі №826/10881/16 та від 13.07.2023 у справі №640/11847/20, колегія суддів безпідставним,  оскільки у вказаних справах спір стосувався нарахування доходу, а в даній справі спір стосується нарахування податкового зобов`язання за операціями з купівлі-продажу, наявність яких податкових органом не підтверджена, а тому висновки Верховного Суду у наведених вище справах не є релевантними до спірних правовідносин.
Таким чином, колегія суддів погоджується, що висновок податкового органу про фактичне заниження обсягів реалізації товарів та заниження сум ПДВ грунтується на припущеннях контролюючого органу.
Щодо донарахування податку на додану вартість на суму 603 706,00 грн за періоди звільнення від сплати орендної плати ТОВ «Торгівельно-виробничий комплекс «Рона -Маркет» та встановлення суми орендної плати нижче мінімальної, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що між  ФОП ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Торгівельно - виробничий комплекс «РОНА – МАРКЕТ» (орендар) укладені договори оренди нежитлових приміщень.
Так, ФОП ОСОБА_1  передала ТОВ «Торгівельно - виробничий комплекс «РОНА – МАРКЕТ» в оренду нежитлові приміщення,       за адресами:
- АДРЕСА_1 , загальна площа якого 11064 кв.м., згідно договору № б/н від 01.01.2020, орендована площа 7642,90 кв.м., орендна плата становить 99 357,7 грн. на місяць. 
Додатковою угодою №1 від 01.01.2022 до договору № б/н від 01.01.2020 - орендована площа зменшена до 1900 кв.м.
- м. Путивль, Радянська, 60 згідно договору № б/н від 18.12.2020, орендована площа 290 кв.м, орендна плата 3 000 грн. за місяць;
- АДРЕСА_2 згідно договору № б/н від 11.02.2022 орендована площа 1154,3 кв.м, орендна плата 34 629 грн. на місяць.
ФОП ОСОБА_1 є директором, засновником та бенефіціаром ТОВ "Торгівельно - виробничий комплекс "РОНА - МАРКЕТ". 
Податковий орган в акті перевірки зазначає, що ФОП ОСОБА_1 за даними ЄПРН не нараховувала податкове зобов?язання по орендній платі ТОВ "Торгівельно - виробничий комплекс "РОНА - МАРКЕТ"за квітень 2022- лилень 2022 р. за послуги з оренди приміщень адресами м. Суми, вул. Воровського, 4/1 та м. Путивль, вул..Радянська,60. За приміщення за адресою м. Конотоп, вул. Вирівська, 13, не нараховувала податкове зобов?язання за послуги оренди приміщення ТОВ "Торгівельно - виробничий комплекс "РОНА - МАРКЕТ" за квітень 2022 - вересень 2022.
Рішенням Сумської міської ради від 12 листопада 2021 року № 212-МР встановлено, що на 2022 рік мінімальна вартість місячної орендної плати 1 м2 загальної площі нерухомого майна для іншої комерційної діяльності складає 68,16 грн./м2. 
Рішенням Путивльської міської ради №1311-МР від 28 лютого 2018 р. встановлено, що на 2022 рік мінімальна вартість місячної орендної плати 1 м2 загальної площі нерухомого майна для іншої комерційної діяльності складає 38,08 грн./ м. кв. 
Рішенням Конотопської міської ради від 29 серпня 2012 року встановлено, що на 2012 рік мінімальна вартість місячної орендної плати 1 м2 загальної площі нерухомого майна для іншої комерційної діяльності на 2022 р. складає у м. Конотоп, вул. Вирівська - 18,0 грн./l м. кв.
У зв`язку з вищезазначеним, відповідачем дійшов висновку, що у результаті заниження орендної плати по операціях з пов`язаною особою на порушення п. 188.1 ст. 188, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, занижено податкове зобов`язання на загальну суму ПДВ 603706 грн., в т.ч. за квітень 2022 в сумі 112385 грн, за травень 2022 в сумі 112510 грн., за червень 2022 в сумі 10 3233 грн., за липень 2022 в сумі 103233 грн, за серпень 2022 в сумі 86173 грн., за вересень 2022 р. в сумі 86172 грн.,
Однак, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься лист №01/03 від 01 березня 2022 року ТОВ «Торгівельно-виробничий комплекс «Рона-Маркет» згідно якого, у зв?язку із введенням в Україні воєнного стану ТОВ «Торгівельно-виробничий комплекс «Рона-Маркет» зараз не має можливості використовувати орендоване майно (приміщення ) за адресою м. Суми, вул. Воровського 4/1, ( договір від 01 січня 2020 року), м. Путивль, вул. Радянська, 60 ( договір від 18.12.2020р) та м. Конотоп, вул. Вирівська, 13 (договір від 11 лютого 2022р) через дію обставин непереборної сили, а тому просить звільнити підприємство на період дії воєнного стану від обов?язку сплати орендної плати згідно наказу №03 від 22.03.2022 року Про призупинення роботи підприємства, трудових договорів в умовах воєнного стану.
Відповідно до частини 6   статті 762 Цивільного кодексу України   наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Таким чином, через дію обставин непереборної сили позивачем та ТОВ «Торгівельно-виробничий комплекс «Рона-Маркет» було узгоджено звільнення від орендної плати на період дії воєнного стану в Україні та орендар був звільнений від орендної плати з квітня по липень 2022 року.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ТОВ "Торговельно - виробничий комплекс "РОНА - МАРКЕТ" фактично провадило господарську діяльність, що підтверджується даними з ЄРПН, де зареєстровані операції з купівлі-продажу ТМЦ та послуг, та податковою звітністю ТОВ "Торгівельно - виробничий комплекс «РОНА - МАРКЕТ", а тому неможливість використання орендованих приміщень є надуманою, документально не підтвердженою, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки податковим органом не доведено, що ТОВ «Торгівельно-виробничий комплекс «Рона-Маркет» здійснювало свою господарську діяльність безпосередньо в орендованих приміщеннях за адресами: м. Суми, вул. Воровського, 4/1; м. Путивль, Радянська, 60; м. Конотоп, вул. Вирівська, 13.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що орендар був звільнений від орендної плати з квітня по липень 2022 року, то донарахування податкових зобов`язань за цей період суперечить вимогам п. 198.5. ст. 198. Податкового кодексу України.
Враховуючи вказане, податкові повідомлення-рішення від 24 січня 2023 року:  №40818282404 про збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 370 280 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 137 028 грн.; №41218282404 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 112 220 грн.; №41118282404 про застосування штрафу на суму 3400 грн.; №40918282404 про застосування штрафу на суму 628   994 грн., винесені відповідачем з порушенням норм чинного законодавства та підлягають скасуванню.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Відповідно до ст.  242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом  відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на  підставі  повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.          
Щодо додаткового рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 по справі №480/3969/23.
16 жовтня 2023 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1    звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 по справі №480/3969/23 заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення       задоволено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 37 815 (тридцять сім тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.
Приймаючи додаткове рішення про стягнення витрат на правову допомогу суд першої інстанції виходив з того, що виходячи із принципів справедливості та верховенства права, критерію розумності розміру витрат на професійну правничу допомогу, то відшкодуванню підлягає вся заявлена позивачем сума, сплачена за послуги з правничної допомоги.
Колегія суддів  погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У поданій заяві представник позивача просив відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 37 815,00 грн., понесені позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Як свідчать матеріали справи, Головним управлінням ДПС у Сумській області подано до суду першої інстанції заперечення на заяву про стягнення судових витрат, в якій заявник просив   суд відмовити у задоволенні вказаної заяви.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу матеріали справи містять: договір про надання правової допомоги, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Статус-К «Ковальов і партнери» 27 квітня 2023 року, акт наданих послуг від 12.10.2023 року, рахунки на оплату вартості послуг від 15.05.2023 та від 11.10.2023, платіжні інструкції про оплату послуг від 16.05.2023 на суму 18950,00 грн. та від 17.10.2023 на суму 18865,00 грн.
З матеріалів справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 уклала з адвокатським об`єднанням «Статус-К «Ковальов і партнери»  договір про надання правової допомоги №б/н від 27.04.2023 р.
За умовами розділу 3 Договору про надання правової допомоги вартість послуг Виконавця за цим договором встановлюється в сумі, що еквівалентна 500 ( п`ятсот) доларів США за курсом продажу обмінних пунктів АТ «Райффайзен банк» на день платежу. Клієнт зобов`язується сплатити вказану суму до дня першого судового засідання по справі.
Клієнт зобов`язується додатково сплатити Виконавцю гонорар за прийняття судом рішення на користь клієнта в сумі, що еквівалентна 500 ( п`ятсот) доларів США за курсом продажу обмінних пунктів АТ «Райффайзен банк» на день платежу не пізніше п`яти днів після виенесення відповідного рішення судом. Правову допомогу, що надається Відповідачем, Клієнт оплачує в гривнях шляхом безготівкового переказу.
Отже, розмір витрат на професійну правничу допомогу є фіксованим та становить суму, еквівалентну 1000 доларів США.
Зі змісту акта про надані послуги вбачається, що адвокатом надано правову допомогу: аналіз первинних документів та матеріалів перевірки, підготовка позовної заяви та подання її до суду, аналіз відзиву на позовну заяву, підготовка відповіді на відзив та подання його до суду, аналіз заперечень відповідача та участь у судових засіданнях 08.06.2023, 21.06.2023, 19.09.2023, 03.10.2023, 11.10.2023. Загальна вартість послуг склала 37 815,00 грн.
Враховуючи викладене вище, фактичний обсяг виконаної роботи, а також те, що ціна позову складає  2   251   922,00 колегія судів вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 37   815 грн.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності розміру задоволених судом судових витрат із заявленими позовними вимогами.
Доводи апеляційної скарги не містять жодних обґрунтувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо співмірності погоджених до відшкодування судових витрат із обсягом виконаних адвокатом робіт, так само як і не містять розрахунку суми витрат, які, за позицією відповідача, є належними до відшкодування, а зводяться фактично до цитування норм процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Відтак, судом першої інстанції вірно встановлено, що витрати позивача на правову допомогу в сумі 37   815,00 грн пов`язані з розглядом даної справи, їх розмір є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також співмірним з виконаними адвокатом роботами (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.
Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення,   рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове  рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 по справі № 480/3969/23  - залишити без змін.
Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 по справі №480/3969/23 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко	
Судді	   	Л.В. Любчич    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  27.06.2024 року