ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 серпня 2024 року
м. Київ
справа № 190/1433/21
провадження № 51-5373 км 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої                                                             ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                           ОСОБА_4 ,
прокурора                                                               ОСОБА_5 ,
засудженого в режимі відеоконференції        ОСОБА_6 ,
захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_7 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року, якою було залишено без зміни ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року за виключними обставинами.
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року заяву засудженого ОСОБА_6   про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року за виключними обставинами було залишено без задоволення. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, засуджений ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі з доповненнями, та узагальнені доводи особи, яка її подала
У своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на положення ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 413, пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх вимог засуджений указує, що суд апеляційної інстанції під час розгляду його апеляційної скарги, з урахуванням змісту положень, передбачених статтями 2, 7, ч. 1 ст. 20, ч. 4 ст. 395, ч. 1 ст. 466 КПК України, статтями 59, 63, 129 Конституції України та ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), допустив порушення його права на захист, оскільки не надав можливості ознайомитися з матеріалами провадження (судова справа № 190/1433/21), про що засуджений клопотав у своїй апеляційній скарзі та в судовому засіданні від 17 серпня 2023 року.
Посилаючись на вказані порушення, засуджений зазначає, що його було позбавлено можливості: 
- належним чином підготуватися до судового процесу та надати суду докази на підтвердження своєї позиції, що у свою чергу, на думку ОСОБА_6 , вплинуло на результат апеляційного розгляду;
- ознайомитися зі змістом технічних записів судових засідань суду першої інстанції, у зв`язку з чим його було позбавлено його можливості переконатися в їх наявності (твердженням суду апеляційної інстанції про наявність у матеріалах справи технічних записів засуджений не довіряє).
Крім того, за обставин, детально наведених у касаційній скарзі, засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на положення Конституції України, рішення Конституційного Суду України та постанову Пленуму ВСУ, зазначає, що призначене йому вироком Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року покарання у виді довічного позбавлення волі є незаконним, однак місцевий суд, відмовляючи в задоволенні його заяви про перегляд указаного вироку за виключними обставинами, не врахував наведених у ній доводів, а також не дослідив та не перевірив законності призначеного покарання.
Ці обставини, на думку засудженого, свідчать про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність, про що він указував у своїй апеляційній скарзі, проте суд апеляційної інстанції не перевірив таких доводів та не надав їм належної оцінки. 
На зазначену касаційну скаргу засудженого заперечень від учасників судового провадження не надходило.
Позиції інших учасників судового провадження 
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу і просили її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення поданої засудженим ОСОБА_6 касаційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Мотиви Суду
Статтею 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При вирішенні питання про наявність зазначених у п. 1 ч. 1 цієї статті підстави суд касаційної інстанції має керуватися ст. 412 КПК України. 
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).
За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, перевіряючи ухвалу суду апеляційної інстанції, на предмет її відповідності вимогам процесуального закону, колегія суддів дійшла наступних висновків.
За визначенням, поданим у п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.
Главою 3 КПК України, у тому числі, встановлено права та обов`язки учасників кримінального провадження. Зокрема, відповідно до: 
- ч. 3 ст. 43 КПК України виправданий, засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження;
- п. 15 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення;
- п. 5 ч. 4 ст. 42 КПК України обвинувачений також має право ознайомлюватися з журналом судового засідання та технічним записом судового процесу, які йому зобов`язані надати уповноважені працівники суду, і подавати щодо них свої зауваження. 
Згідно з ч. 5 ст. 107 КПК України учасники судового провадження мають право отримати копію запису судового засідання, зробленого за допомогою технічного засобу.
Крім того, ч. 3 ст. 376 КПК України, з-поміж іншого, встановлено, що після проголошення вироку головуючий роз`яснює обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що положеннями ст. 395 КПК України (якою врегульовано порядок і строки апеляційного оскарження), а саме ч. 4 цієї статті, передбачено, що протягом строку апеляційного оскарження матеріали кримінального провадження ніким не можуть бути витребувані із суду. У цей строк суд зобов`язаний надати учасникам судового провадження за їх клопотанням можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.
Системний аналіз наведених норм КПК України свідчить про те, що під час судового провадження в судах першої та апеляційної інстанцій, в ході якого розглядається заява засудженого, подана в порядку глави 34 КПК України, останній, будучи безпосереднім учасником судового провадження, має право на ознайомлення з матеріалами такого провадження, журналами судових засідань і технічними записами судових засідань, а суди, у свою чергу, зобов`язані забезпечити виконання такого права.
Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 після судового розгляду в суді першої інстанції, за результатом якого йому було відмовлено в задоволенні його заяви про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року за виключними обставинами, посилаючись на положення, передбачені статтями 42, 43, ч. 4 ст. 395 КПК України, звернувся до місцевого суду з клопотанням про надання йому копій журналів та технічних записів судових засідань цього суду (вх. № 4644 від 03 квітня 2023 року).
Відповідно до листа головуючого судді ОСОБА_8 від 04 квітня 2023 року, на виконання зазначеного клопотання засудженому ОСОБА_6 було направлено копії журналів судових засідань та копію технічного запису судових засідань.
Однак, колегія суддів наголошує, що в матеріалах провадження відсутні дані, які б підтверджували факт отримання засудженим ОСОБА_6 , який знаходився в ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3», вищенаведеного листа та долучених до нього додатків, а зі змісту поданої ОСОБА_6 касаційної скарги вбачається, що останній сумнівається щодо їх наявності в матеріалах справи.
Водночас 03 квітня 2023 року засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про залишення без задоволення його заяви про перегляд вироку за виключними обставинами, оскаржив її в апеляційному порядку.
При цьому в прохальній частині своєї апеляційної скарги, поданої в межах строку на апеляційне оскарження, засуджений ОСОБА_6 , прямо посилаючись на положення, передбачені ч. 4 ст. 395 КПК України, просив суд апеляційної інстанції до початку апеляційного розгляду по суті апеляційної скарги надати йому для ознайомлення матеріали кримінального провадження, а саме судову справу № 190/1433/21, у повному обсязі.
Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2023 року було призначено апеляційний розгляд за вказаною апеляційною скаргою засудженого на 17 серпня 2023 року.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції від 17 серпня 2023 року, на стадії розгляду клопотань, засуджений звернувся до колегії суддів суду апеляційної інстанції з проханням про відкладення судового розгляду з метою надання йому часу для ознайомлення з матеріалами провадження (судова справа № 190/1433/21) та технічними записами судових засідань суду першої інстанції. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку захисника та прокурора, які не заперечували щодо задоволення заявленого засудженим ОСОБА_6 клопотання, порадившись на місці, ухвалив відмовити в його задоволенні. 
У своїй касаційній скарзі засуджений указує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні його клопотання про ознайомлення з матеріалами провадження та технічними записами судових засідань суду першої інстанції, допустив порушення його права на захист, передбаченого положеннями КПК України, Конституцією України та Конвенцією, що у свою чергу позбавило його можливості належним чином підготуватися до судового процесу і надати суду докази на підтвердження своєї позиції стосовно незаконності оскаржуваної ухвали місцевого суду.
Перевіривши матеріали провадження та доводи касаційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла таких висновків.
Засуджений ОСОБА_6 як учасник судового провадження, керуючись вищенаведеними положеннями процесуального закону, в межах строку на апеляційне оскарження звернувся до суду апеляційної інстанції з проханням забезпечити його право на ознайомлення з матеріалами судового провадження та технічними записами судових засідань до початку апеляційного розгляду. 
Однак суд апеляційної інстанції, розглядаючи клопотання засудженого, дійшов передчасних висновків про відсутність підстав для його задоволення, оскільки не перевірив, чи було належним чином, у порядку, передбаченому КПК України, забезпечено право ОСОБА_6 на отримання журналів та технічних записів судових засідань (у матеріалах справи відсутні дані про їх отримання засудженим), про що останній клопотав перед судом першої інстанції в межах строку на апеляційне оскарження.
Ураховуючи вищезазначене, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, своє рішення, з огляду на положення, передбачені п. 15 ч. 3, п. 5 ч. 4 ст. 42, ч. 3 ст. 43, ч. 5 ст. 107, ч. 3 ст. 376, ч. 4 ст. 395 КПК України, належним чином не мотивував, що у свою чергу призвело до порушення реалізації права засудженого на захист, про що ОСОБА_6 обґрунтовано зазначає у своїй касаційній скарзі.
Указане порушення, на переконання колегії суддів, є істотним, оскільки могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України), що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, є підставою для скасування такого рішення.
Разом з тим колегія суддів зауважує, що у зв`язку з наявністю вищенаведених істотних порушень вимог КПК України, Верховний Суд не вбачає підстав для перевірки доводів касаційної скарги засудженого щодо незаконності призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки такі доводи є аналогічними доводам його апеляційної скарги, а тому мають бути перевірені під час нового апеляційного розгляду по суті після усунення наведених істотних порушень процесуального закону.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції, з огляду на зміст положень, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 436, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суд апеляційної інстанції має врахувати вищенаведене та постановити законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 412, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року, якою було залишено без зміни ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року за виключними обставинами, скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                               ОСОБА_2                    ОСОБА_3