Справа № 166/930/24  Провадження №33/802/516/24 	Головуючий у 1 інстанції:Фазан О.З. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1 на постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 05 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 7 (семи) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 119 (сто дев`ятнадцять) гривень.
Стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Так, ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 25 травня 2024 року близько 12 години в АДРЕСА_1 , виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та шарпав за верхній одяг ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 КУпАП. 
Не погоджуючись із такою постановою судді Захарчук В.С. подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на її незаконність, просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. Вказує про те, що інкримінованого йому адміністративного правопорушення не вчиняв, 25.05.2024 року в с. Тур по вул. Лесі Українки щодо ОСОБА_2 нецензурною лайкою жодним чином не виражався та не погрожував останньому фізичною розправою та не шарпав його за верхній одяг, а будь які належні та допустимі докази які б вказували протилежне матеріали справи не містять. Разом з тим, зазначає, що як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено і не розкрито наслідки порушення громадського порядку і спокою громадян, настання яких прямо передбачене диспозицією статті 173 КУпАП як обов`язкова ознака об`єктивної сторони правопорушення. Крім того, вказує, що не встановлено даних про те, що його дії були вчинені саме з неповаги до громадського порядку і спокою громадян, безпричинно, не зазначено, в чому ці наслідки були виражені та яким чином було порушено громадський порядок і спокій громадян, їх тривалість і створення певних перешкод у звичайному житті громадян. Вказує, що у оскаржуваному судовому рішенні не наведено належних мотивів незгоди з його поясненнями, про те, що підставою для сварки з ОСОБА_2 стала попередня поведінка останнього щодо проникнення до його домогосподарства, яка на його переконання є незаконною. Таким чином, вважає, твердження місцевого суду в оскаржуваному судовому рішенні про те, що він розпочав безпричинно конфлікт із ОСОБА_2 , в ході якого в громадському місці вчинив дрібне хуліганство є необґрунтованими, оскільки дійсна причина конфлікту в даному випадку не бралась до уваги судом, яка в свою чергу немає ознак дрібного хуліганства, тобто не відповідає об`єктивній стороні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Крім того, звертає увагу суду на те, що свідок ОСОБА_3 очевидцем конфлікту не була, про обставини подій їй стало відомо зі слів її батька ОСОБА_2 , так як і не був свідком обставин ОСОБА_4 , пояснення останнього є неправдивими та не відповідають дійсності.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляцію у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу до наступного висновку.
Частиною 7 ст. 294 КУпАП встановлено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно диспозиції ст.173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до порушення громадського порядку і спокою громадян.
Об`єктом адміністративного проступку, передбаченого статтею 173 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» №10 від 22 грудня 2006 року, при розгляді адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановити всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясувати чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.
Так, особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (див. з цього питання постанову ВСУ від 04.10.2012 у справі N 5-7к12).
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вищевказаних вимог закону та роз`яснень ПВСУ дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі наявні в матеріалах справи докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених судом доказів, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №759392 від 04.06.2024 року з долученим ДВД диском, рапортом ОСОБА_5 від 04.06.2024 року, письмовою заявою та письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 04.06.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 04.06.2024 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10.06.2024 року, поясненнями в суді першої інстанції ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , які узгоджуються між собою та достовірність яких в судді апеляційного суду не викликає сумнівів.
Отже, винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП  доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду першої інстанції доказами.
На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення.
Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та на ведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
А тому, постанова судді Ратнівського районного суду Волинської області від 05 липня 2024 року підлягає залишенню без змін відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу особи, щодо якої складено протокол – ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Ратнівського районного суду Волинської області від 05 липня 2024 року, щодо нього, – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.     

Суддя
Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк