УХВАЛА

17 вересня 2024 року
м. Київ

справа №260/1825/23
адміністративне провадження №К/990/34037/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів: Жука А.В., Мельник - Томенко Ж.М., 

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 5 липня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 січня 2024 року у справі №260/1525/23 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора та Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення оформлене протоколом чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №80 від 13 березня 2023 року "Про виключення ОСОБА_1 прокурора Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області з графіку співбесід з прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)" від 20 лютого 2023 року; 
- зобов`язати чотирнадцяту кадрову комісію обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), або іншу кадрову комісію у разі ліквідації цієї включити його до графіку співбесід з прокурорами місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих); 
- визнати протиправними та скасувати наказ керівника Закарпатської обласної прокуратури від 23 лютого 2023 року №111, яким скасовано наказ Закарпатської обласної прокуратури від 25 жовтня 2022 року №640 про його поновлення на посаді прокурора Ужгородської місцевої прокуратури Закарпатської області; 
- поновити його на посаді прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської обласної прокуратури з 22 жовтня 2021 року;
-  стягнути з Закарпатської обласної прокуратури на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 22 жовтня 2021 року по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі; 
- стягнути всі понесені ним судові витрати; 
- допустити негайне виконання рішення суду в частині його поновлення на посаді прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області з 22 жовтня 2021 року;
- допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з Закарпатської обласної прокуратури на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присвоєння унікального номеру запису у реєстрі (скорочено - УНЗР), без застосування безконтактного електронного носія персональних даних, без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та передачі персональних та біометричних даних до нього, відповідно до постанови Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII, якою затверджено Положення про паспорт громадянина України, постанови Верховної Ради України №719-V від 23 лютого 2007 року, якою затверджено Положення про паспорт громадянина України для виїзду для кордон.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 5 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 січня 2024 року, відмовлено в задоволенні позову.
Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями, позивачем подано касаційну скаргу.
Скаржник просить суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Також просить суд поновити строк на касаційне оскарження.
Під час перевірки касаційної скарги встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому підлягає залишенню без руху, з огляду на таке.
Згідно статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України") касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду була прийнята 3 січня 2024 року. Повний текст було складено 15 січня 2024. Разом з тим, скаржник направив касаційну скаргу до Верховного Суду 5 серпня 2024 року, тобто з пропуском строку касаційного оскарження.
В обґрунтування підстав пропуску строку скаржник зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2024 року його попередню касаційну скаргу було повернуто, з роз`ясненням права повторного звернення з касаційною скаргою. Вказану ухвалу, як зазначає скаржник, ним  отримано 27 липня 2024, після чого йому потрібен був час на усунення недоліків. 
Верховний Суд зазначає, що повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження і обставини, за яких Верховний Суд вже повертав попередні касаційні скарги, безпосередньо пов`язані саме з діями заявника щодо належного оформлення касаційної скарги протягом тривалого періоду.
Крім того, статтею 44 КАС України регламентовано обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Тому, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми, змісту і строку подання касаційної скарги покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для цього дії.
Водночас, поважними причинами пропуску процесуального строку звернення до суду визнаються лише ті, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Верховним Судом установлено та підтверджено даними бази «Діловодство спеціалізованого суду (ДСС)», що ухвалу Верховного Суду про повернення касаційної скарги від 16 квітня 2024 року скаржником отримано 24 квітня 2024 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (ідентифікатор внутрішнього поштового відправлення №0600261955196). До того ж, судом установлено, що за заявою скаржника йому повторно було направлено  ухвалу від 16 квітня 2024 року, яку останній отримав 27 липня 2024 року.
За таких обставин, Верховний Суд вважає неповажними наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження та пропонує надати клопотання про поновлення такого строку, де обґрунтувати підстави пропуску строків на касаційне оскарження за період з 14 лютого 2024 року (з дати початку перебігу пропуску строку на касаційне оскарження) до 5 серпня 2024 року (дати направлення касаційної скарги до суду).
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що вказані підстави пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними.
Отже, касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження, а тому відповідно до частини третьої статті 332 КАС України Суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме подати клопотання із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження та надати належні і допустимі докази, що підтверджують ці обставини.
Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними підстави пропуску строку  ОСОБА_1 на касаційне оскарження рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 5 липня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 січня 2024 року у справі №260/1825/23.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 5 липня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 3 січня 2024 року у справі №260/1525/23 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора та Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -  залишити без руху.
Надати особі, яка подала касаційну скаргу, строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали (в частині подання клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження) в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду