ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 липня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/249/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року 
у справі №280/249/24 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Головного управління ДПС у Запорізькій області     
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

ВСТАНОВИВ:

 5 січня 2024 р.    ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до   Головного управління ДПС у Запорізькій області   в якому просила: 
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 29.06.2023 № 0039454-2409-0827-UA23060110000049870, яким позивачці  за платежем « податок на нерухоме майно, відмінне від земельної  ділянки»  нараховано суму податкового зобов`язання  у розмірі 28  895,00 грн.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 р. у справі № 280/249/24 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено. 
Не погодившись з  рішенням суду,   ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати  рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі №280/249/24, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги повністю повторюють правове обґрунтування заявлених позовних вимог.  Скаржниця наполягає, що  належний позивачці на праві власності об`єкт нежитлової нерухомості має сільськогосподарське призначення та відповідно до абзацу «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи,  позивачці з 18.02.2021 на праві власності належить теплиця загальною площею 1155,8 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
На підставі зазначеної інформації Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 29.06.2023  сформовано податкове повідомлення - рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки № 0039454-2409-0827-UА23060110000049870 на суму 28895,00 грн за 2021 рік.
Вважаючи прийняте відповідачем податкове повідомлення - рішення протиправним позивачка звернулась до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем доведено правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Згідно з пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).
Згідно до вимог п.30.1 ст.30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2 ст.30 ПК України).
Підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.
Підпунктом «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України (у редакції, чинній до 01.01.2019) було визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, який набрав чинності 01.01.2019, внесено зміни до ПК України й пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України   викладено в наступній редакції: не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що застосування вказаної норми передбачає наявність двох умов, перша з яких – власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга – об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Залежно від періоду застосовувалася додаткова умова – безпосереднє використання власником (без здачі в оренду, лізинг, позичку).
Загальні підходи щодо визначення поняття «сільськогосподарського виробника» сформульовані у постановах Верховного Суду, зокрема від 01.04.2021 у справі №820/6752/16, від 17.02.2021 у справі №820/3707/17, від 24.04.2020 у справі №540/2206/19, від 10.04.2020 у справі №823/1751/17.
У цих постановах Верховний Суд зазначав, що відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно - правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Тобто, визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).
Разом з тим, визначення поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18.01.2001 №2238-III під яким мається на увазі фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Законодавцем з метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».
Згідно з абзацом другим статті 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» №575-VI виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зміст наведених норм права дає підстави вважати, що поняття «сільськогосподарський товаровиробник» не суперечить його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів відповідно до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.
Таким чином, в розумінні пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України право на пільгу зі сплати податку мають юридичні/фізичні особи, які безпосередньо займаються сільськогосподарською діяльністю, тобто, зайняті у процесі виробництва, переробки власно виробленої сільськогосподарської продукції та її подальшої реалізації.
Разом з тим, жодних доказів зайняття сільськогосподарською діяльністю,  позивачкою не надано. Володіння теплицею не є беззаперечним свідченням того, що особа є сільськогосподарським виробником та здійснює діяльність з  виробництва, переробки власно виробленої сільськогосподарської продукції.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до позивачки пільги передбаченої пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.
В межах доводів апеляційної скарги підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не встановлено.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі №280/249/24  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко