Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       24 липня 2024 року                                          м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП,- 

в с т а н о в и в : 

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ст. 124 , ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення:
за ч. 3 ст. 130 КУпАП по епізоду від 16 квітня 2024 року у виді штрафу в розмірі 51000,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 10 років;
за ч. 5 ст. 126 КУпАП по епізоду від 16 квітня 2024 року у виді штрафу в розмірі 40800,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 7 років, без оплатного вилучення транспортного засобу;
за ст. 124 КУпАП по епізоду від 16 квітня 2024 року у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.;
за ст. 122-4 КУпАП по епізоду від 16 квітня 2024 року у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.;
на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП до накладеного адміністративного стягнення приєднано невідбуту частину адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами відповідно до постанови Рівненського міського суду від 29 листопада 2023 року строком два роки десять місяців дев`ять днів;
на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51000,00 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на дванадцять років десять місяців дев`ять днів, без конфіскації та оплатного вилучення транспортного засобу.
Не погодившись із постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному
______________________________________________________________________________________________________________________  
Справа №561/679/24                                                                                                          Суддя в суді І інстанції – Світличний Р.В.
Провадження № 33/4815/516/24                                                                Суддя в апеляційній інстанції  –  Шимків С.С.
порядку. 
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ст. 124 , ст. 122-4 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів керування ним автомобілем. 
Просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.
Правопорушник у судове засідання апеляційного суду не з"явився. Він належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Його неявка не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є в тому числі всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 липня 2023 року постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2022 року № 569/16584/24, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 08 березня 2024 року постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 листопада 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2024 року у справі №335/11405/23, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.
Судом встановлено, що 16 квітня 2024 року близько 11:55 год., в смт Зарічне, на вул. Фестивальній, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем LEXUS LX570, р.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai», р.н. НОМЕР_2 , який був припаркований попереду. Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень та завдано власникам матеріальних збитків, чим водієм допущено порушення вимог п. 12.1, 13.1. Правил дорожнього руху.
Крім того, 16 квітня 2024 року близько 11:55 год., в смт Зарічне, на вул. Фестивальній, водій ОСОБА_1 , скоївши ДТП, а саме здійснив наїзд на автомобіль HUNDAI, р.н. НОМЕР_3 , після чого з місця пригоди зник, чим порушив вимоги п. 2.10 а) ПДР.
Разом з цим, 16 квітня 2024 року близько 11:55 год., в смт. Зарічне, на вул. Фестивальній, ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував автомобілем LEXUS LX570, р.н. НОМЕР_1 , будучи позбавлений права керування транспортними засобами строком на три роки на підставі постанови Рівненського апеляційного суду від 08 березня 2024 року (справа № 569/20432/23), чим порушив вимоги п. 2.1. а) ПДР та ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух». 
Такими діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4, ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Водночас, 16 квітня 2024 року близько 11:55 год., в смт. Зарічне, на вул. Фестивальній, водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дії, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП, керував транспортним засобом LEXUS LX570, р.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів.
Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів та проведення такого огляду у медичному закладі ОСОБА_1  відмовився, чим допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, що підтверджується актом відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням водія на огляд до медичного закладу, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Свідки під час проведення огляду не залучалися, оскільки працівниками поліції здійснювалася його відеофіксація, що передбачено та відповідає вимогам ст. 266 КУпАП.
З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що  ОСОБА_1  відмовився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки автомобіля, так і в медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Покликання скаржника на те, що матеріали справи не містять прямих доказів керування ним транспортним засобом є непереконливим.
Суд апеляційної інстанції неодноразово наголошував у справах про адміністративне правопорушення про те, що відсутність прямих доказів не може свідчити про відсутність в діях порушника складу інкримінованого правопорушення.
Чинний КУпАП не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Ст.ст. 252, 280 КУпАП визначають, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінює всі докази в справі.
Доказування тих чи інших обставин події досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення особою правопорушення.
З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що на місці події,  ОСОБА_1 , перебуваючи в автомобілі на місці водія, заперечував факт керування автомобілем, однак не вказував на особу водія, який ним керував.
Разом з цим, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом доводиться чинною постановою серії БАА №998238 від 16.04.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Належить також взяти до уваги те, що протоколи про адміністративні правопорушення і дії посадової особи, яка їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися. ОСОБА_1 не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, а також не звертався із позовом до суду в порядку КАСУ щодо оскарження постанови серії БАА №998238 від 16.04.2024 року.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку, що працівниками поліції невірно встановлено особу водія, що вчинив вищевказані правопорушення, а також не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1  та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів стосовно нього, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованих правопорушень.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ст. 124 , ст. 122-4 КУпАП підтверджується протоколами  про адміністративне правопорушення серії ААД №850221 від 16.04.2024 року, серії ААД №251261 від 16.04.2024 року, серії ААД №251262 від 16.04.2024 року, серії ААД №251300 від 16.04.2024 року (відповідно), постановою серії БАА №998238 від 16.04.2024 року, актом відмови від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, направленням водія на такий огляд до медичного закладу, схемою ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також наявними у матеріалах справи фото- та відеоматеріалами.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ст. 124 , ст. 122-4 КУпАП, за обставин викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою.
Підстав вважати їх недопустимими апеляційний суд не вбачає.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Постанова суду першої інстанції є законна та обґрунтована, а тому підстави для її скасування – відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст. 36, ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126, ст. 124, ст. 122-4, ст. 294 КУпАП, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 травня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                        Шимків С.С.