ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/11607/22	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/696/24 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кучмія Миколи Ярославовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року, ухвалене суддею Братасюком В.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із вказаним позовом, зазначивши, що сторони є батьками дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом від 08.11.2018 року, виданим Тернопільським міськрайонним судом у справі № 607/21626/18 стягнуто з відповідача кошти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, щомісячно, починаючи з 23.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На час звернення з даним позовом істотно змінився матеріальний стан стягувача аліментів, оскільки дитина йде до школи і йому потрібно допомагати в навчанні, розвивати його здібності у вивченні іноземної мови, забезпечити фізичний розвиток, записавши на спортивний гурток. 
Позивач зазначала, що також змінилися витрати на харчування дитини та забезпечення його одягом, шкільним приладдям, предметами першої потреби і гігієни.
Тому розмір стягнутих аліментів не дозволяє забезпечити дитині рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку.
Враховуючи указане, просила суд збільшити розмір аліментів, визначених судовим наказом та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8 309,87 грн. щомісячно, починаючи з часу подання позову та до повноліття дитини.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.05.2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення у період з 01.09.2022 року до 26.12.2022 року, надалі з 09.01.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 992,40 грн. судового збору. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кучмій М.Я. просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким зменшити суму стягнутих з відповідача на утримання ОСОБА_4 аліментів з 4000 грн. до 2500 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження зміни матеріального становища або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та умов для зміни розміру аліментів, визначених ст. 192 СК України. Судом не враховано наявності на утриманні у відповідача : матері ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою і дохом якої є лише соціальна допомога, та батька ОСОБА_6 , який є інвалідом 2 групи та потребує постійного догляду та утримання, який здійснює відповідач. ОСОБА_1 , будучи учасником бойових дій, отримав поранення, йому необхідне лікування та в подальшому хірургічне втручання, а даний процес є дороговартісним, тривалим, що призводить до систематичного витрачання коштів. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення — без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Указує, що на даний час істотно змінився матеріальний стан платника аліментів, зокрема, ОСОБА_1 влаштувався на роботу, отримує достатній дохід, що підтверджує покращення його матеріального стану та можливості сплачувати аліменти на утримання сина у більшому розмірі. Крім того, відповідач та члени його сім`ї є власниками двох земельних ділянок, житлового будинку та двох автомобілів, тому ОСОБА_1 має можливість забезпечувати належний рівень життя своїй дитині.
ОСОБА_2 зазначає, що у зв`язку з тим, що син пішов до школи, зросли ціни у порівнянні із 2018 роком, збільшилися витрати на його харчування, забезпечення одягом, шкільним приладдям предметами першої потреби і гігієни, тому ОСОБА_4 потребує значно більших витрат на навчання і розвиток, яких попередній розмір аліментіва не забезпечує.
ОСОБА_1 не надано доказів щодо утримання ним його батьків. Крім того, звертає увагу, що у відповідача є рідний брат ОСОБА_7 , який також має змогу надавати допомогу батькам.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Обставини справи.        
Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27.11.2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі 607/21314/18.
У даному шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судовим наказом від 08.11.2018 року, виданим Тернопільським міськрайонним судом у справі № 607/21626/18, стягнуто з відповідача кошти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, щомісячно, починаючи з 23.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 
29.04.2022 року ОСОБА_2 подано заяву про зарахування ОСОБА_3 до закладу освіти — КЗ “Настасівської ЗЗСО” Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області до 1 класу.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого відділом ДВС у м. Тернополі, станом на 01.06.2022 року у ВП №57904541 за ОСОБА_1 числиться заборгованість в сумі 5363,03 грн. 
Позивачка ОСОБА_2 працює у відділі освіти Великоберезовицької селищної ради, с.Настасів Тернопільського району, та розмір її доходів (без урахування утриманих податків) складає: жовтень 2021 року — 2890,14 грн.; листопад 2021 року 10115,49 грн.; грудень 2021 року 9829,25 грн.; січень — березень 2022 року - по 7829,25 грн. кожен місяць, що підтверджується інформацією з Державного реєстру фізичних осіб — платників податків про джерела - суми виплачених доходів та утриманих податків №1918-22-04339 від 16.06.2022 року. 
ОСОБА_1 з 18 .03.2022 року був призваний на військову службу під час мобілізації та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується витягом з наказу №46 Галицько-Франківського об” ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.03.2022 року.
Після звільнення з військової служби, з 08.12.2023 року ОСОБА_8 працює на посаді диспетчера в ПАТ “Тернопільміськгаз”. Його місячний посадовий оклад становить 11905 грн. Розмір нарахованої заробітної плати за грудень 2023 та січень 2024 року складає 37 948, 64 грн. Наведені обставини підтверджуються довідками ПАТ “Тернопільміськгаз” № 661 від 22.12.2023 року та №3 від 12.02.2024 року. 
Мама ОСОБА_1 - ОСОБА_5 отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, розмір якої за період з січня 2023 року по грудень 2023 року становив 21194 грн. (довідка від 13.02.2024 року №941, видана Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради). 
Батько відповідача — ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно (пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 , довідка до акту огляду МСЕК №239998).
Згідно виписок із медичних карт хворого, у ОСОБА_1 наявний діагноз: хронічна тораколюмбалгія з нерізко — вираженим больовим синдромом, легкими стато — динамічними розладами.
ОСОБА_1 надано суду копії чеків на купівлю продовольчих та непродовольчих товарів, копії двох чеків з кінотеатру “Злата”, та акти виконаних робіт про надання стоматологічних послуг ОСОБА_9 . 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року (справа №759/22898/20) зазначено, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги для зменшення розміру аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів, оскільки така зміна розміру аліментів відповідає інтересам дитини, не порушує прав платника аліментів, а тому висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими. 
Зокрема, судом першої інстанції при вирішенні даного спору враховані всі суттєві обставини справи, зміну матеріального становища стягувача аліментів у зв`язку з тим, що син ОСОБА_4 розпочинає навчання у школі та потребує більше витрат для забезпечення його одягом, шкільним приладдям, дотримано баланс прав та інтересів обох сторін, у зв`язку із чим розмір аліментів на утримання сина обґрунтовано визначено саме у розмірі 4000 грн щомісячно, який з врахуванням заробітку відповідача останній може сплачувати.
Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні докази на підтвердження зміни матеріального становища або сімейного стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та умов для зміни розміру аліментів визначених ст. 192 СК України, колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявні докази про те, що відповідач з 11.12.2023 року працює в ПАТ “Тернопільміськгаз” на посаді диспетчера а його заробітна плата за два місяці становить 37948,64 грн. Отже, матеріальне становище відповідача з часу видачі Тернопільським міськрайонним судом судового наказу, від 08.11.2018 року, справа № 607/21626/18, яким було визначено стягувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, змінилося, тому наявні підстави для збільшення розміру аліментів.
Доводи апеляційної скарги щодо наявності на утриманні відповідача мами ОСОБА_5 , яка є пенсіонерко, та батька ОСОБА_6 , який є інвалідом 2 групи та потребує постійного догляду та утримання, колегія суддів оцінює критично, оскільки сам факт наявності в особи інвалідності не передбачає її потреби в сторонній опіці чи постійному догляді. При цьому, як було установлено судом, як батько, так і мати відповідача мають особистий дохід у вигляді пенсії та державної соціальної допомоги.
На думку колегія суддів, розмір аліментів на утримання дитини визначено із урахуванням стану здоров`я платника аліментів ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій та наявних у справі витягів із медичних карт відповідача, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не спростовують висновків суду першої інстанції.
Серед іншого, колегія суддів зауважує, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, змінився прожитковий мінімум для дитини, а обов`язок по утриманню дитини не може бути покладений виключно на матір. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18, зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. 
Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо початку стягнення аліментів у період з 01.09.2022 року до 26.12.2022 року, надалі з 09.01.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Зокрема, аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Оскільки аліменти на утримання дитини вже присуджені і збільшені судовими рішеннями, предметом позову наразі є зміна їх розміру, тому у цьому випадку аліменти у новому зміненому розмірі мають бути стягнуті з відповідача з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з дня прийняття постанови апеляційним судом.
З огляду на викладене, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року слід змінити, виклавши його резолютивну частину у такій редакції: 
“Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 992,40 грн. судового збору.”
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
       
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кучмія Миколи Ярославовича — задовольнити частково. 
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2024 року - змінити, виклавши його резолютивну частину у такій редакції: 
“Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти вимог відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 992,40 грн. судового збору.”
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Постанову суду апеляційної інстанції складено 20 вересня 2024 року.

Головуюча                                                                        Хома М.В.

Судді                                                                                Гірський Б.О.

                                                                               Храпак Н.М.