Справа № 350/1562/22 
Провадження № 22-ц/4808/559/24 
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач) 
суддів:                Василишин Л.В.,Мальцевої Є.Є.                
секретаря                Кузнєцова В.В.
з участю                 представників: ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ;
Перегінської селищної ради –Марко М.Я.;
ОСОБА_3 адвоката Родікова І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 16 жовтня 2023 року, постановлене в складі судді Бейка А.М. в м. Рожнятові, повний текст складено 25 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування рішень Перегінської селищної ради, визнання права власності на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:
У   грудні 2023 року   ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , про визнання незаконними та скасування рішень Перегінської селищної ради, визнання права власності на земельні ділянки. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Ясенської сільської ради від 24 грудня 1993 року «Про приватизацію землі на території Ясенської сільської ради народних депутатів» №210-9/2021 її матері, ОСОБА_7 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки розміром до 0,85 га (до 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, до 0,25 га землі для обслуговування житлового будинку). Вказане рішення не оспорювалось та не скасоване. Вказаними земельними ділянками вона добросовісно, відкрито і безперервно користується більше 15 років, сплачувала за них земельний податок, обробляла їх. Рішенням Перегінської селищної ради від 14.06.2021 №210-9/2021 надано третім особам дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки. Вважає, що селищна рада таким чином намагається передати у власність ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 земельні ділянки, якими вона користується більше 15 років. Вона неодноразово зверталася із заявами до Перегінської селищної ради про передачу вказаних вище земельних ділянок їй у власність, однак відповіді на ці заяви не отримала. При прийнятті рішення селищною радою порушено норми земельного законодавства щодо розгляду земельних спорів за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору, оскільки її ніхто не запрошував на засідання сесії селищної ради, яке відбувалося 14.06.2021 та на якому було прийнято оскаржуване рішення, що вплинуло на її права та обов`язки. Просить визнати незаконними і скасувати:- пункт 71 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 (далі — оспорювань/оскаржуване рішення) про надання дозволу ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3361 га для ведення особистого сільського господарства в АДРЕСА_2 ; - пункт 73 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 про надання дозволу ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3325 га для ведення особистого сільського господарства в АДРЕСА_2 ;- пункт 74 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 про надання дозволу ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2282 га для ведення особистого сільського господарства в АДРЕСА_2 ;- пункт 2 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 про надання дозволу ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,00164 га для ведення особистого сільського господарства в АДРЕСА_2 , визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,3361 га, 0,3325 га, 0,2282 га, 0,00164 га, які розташовані у АДРЕСА_2 з цільовими призначеннями для ведення особистого селянського господарства.
Рішенням Рожнятівського районного суду від 16 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування пунктів 2, 71, 73, 74 рішення Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області від 14.06.2021 №210-9/2021, визнання права власності на земельні ділянки площею 0,3361 га, 0,3325 га, 0,2282 га, 0,00164 га, які розташовані у АДРЕСА_2 з цільовими призначеннями для ведення особистого селянського господарства відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що рішення Ясенської сільської ради народних депутатів «Про приватизацію землі на території Ясенської сільської ради народних депутатів», дозволено приватизувати земельні ділянки розміром до 0,85 га (до 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, до 0,25 га землі для обслуговування житлового будинку) жителям села Ясень, зокрема Надразі Парасковії Матвіївні. Факт родинних відносин між нею та ОСОБА_7 , про яку зазначено у рішенні Ясенської сільської ради від 24.12.1993 року жодна сторона не оспорювала та не заперечувала, судом не вживались заходи щодо встановлення чи спростування даних обставин. Крім того, представник відповідача разом із своїми письмовими поясненнями надав інформацію та документи, що підтверджують родинні відносини позивачки із ОСОБА_7 . 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.
Представник Перегінської селищної рада Марко М.Я. та представник ОСОБА_3 адвокат Родіков І.С. заперечили доводи апеляційної скарги. Рішення суду у цій справі вважають законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Ухвалюючи рішення про  задоволення позову  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача про надання третім особам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ухвалено відповідачем в межах своїх дискреційних повноважень, а вимога позивачки визнати за нею право власності на земельні ділянки, шляхом ухвалення судом рішення про це, є вимогою для суду втрутитися у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування. Тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для ухвалення судом рішення про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки площею 0,3361 га, 0,3325 га, 0,2282 га, 0,00164 га, які розташовані у АДРЕСА_2 з цільовими призначеннями для ведення особистого селянського господарства. 
Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що рішенням Ясенської сільської ради від 24 грудня 1993 року «Про приватизацію землі на території Ясенської сільської ради народних депутатів» №210-9/2021 ОСОБА_7 надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки розміром до 0,85 га (до 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, до 0,25 га землі для обслуговування житлового будинку) (а.с.8).
20 вересня 2021 року та 30 серпня 2021 року ОСОБА_1 зверталась із заявами до Перегінської сільської ради для надання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,85 га на підставі вказаного рішення (а.с.9-10).
Згідно відповіді Перегінської сільської ради від 19 жовтня 2021 року №230/02-26 ОСОБА_1 слід надати графічні матеріали, на яких зазначити бажане місце розташування земельної ділянки із зазначенням цільового призначення( а.с 49)
Згідно копії квитанцій податків і зборів та квитанції до прибуткового касового ордера, квитанції на прийом неоподаткованих платежів та фіскальних чеків ОСОБА_1 сплачувала земельний податок (а.с.12-17).
Згідно заяв від квітня 2021 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 просять надати дозвіл щодо відведення земельних ї ділянок площею 0,3361 га, 0,3325 га, 0,2282 га, 0,00164 га, які розташовані у АДРЕСА_2 з цільовими призначеннями для ведення особистого селянського господарства (а.с. 66, 68,70)
Пунктом 71 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 про надано дозволу ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3361 га для ведення особистого сільського господарства в АДРЕСА_2 ; 
- пунктом 73 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 надано дозволу ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3325 га для ведення особистого сільського господарства в АДРЕСА_2 ;
- пункт 74 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 надано дозвіл ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2282 га для ведення особистого сільського господарства в АДРЕСА_2 ;
- пункт 2 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 надано дозволу ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,00164 га для ведення особистого сільського господарства в с.Ясень по вул.Молодіжна
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 186-1 ЗК України розробник проекту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Відповідно до частини першої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет відведення. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому.
У постановах Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 372/3519/17 (провадження № 61-9176св19), від 11 липня 2022 року у справі № 759/132/20 (провадження № 61-1261св21) зазначено, що: орган місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою має право вчинити лише такі дії: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України.
У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №380/624/16 (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.
Отримання особою дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про її передання у власність чи у користування викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 206/4712/17 (провадження № 14-96цс19).
Встановивши, що Перегінська селищна ради в межах своїх повноважень ухвалила рішення від 14.06.2021 №210-9/2021, яким надала ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не довела наявність порушення її права користування спірною земельною ділянкою, оскільки формування земельної ділянки полягає лише у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.
У постановах Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 520/15132/19 (провадження № 61-14687св20), від 25 листопада 2022 року у справі № 175/4075/18 (провадження № 61-5401св22) зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Отже, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Тому на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту».
У постанові від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) Велика Палата Верховного Суду робила висновок, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не довів порушення її прав пунктом 71 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 про надання дозволу ОСОБА_6 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3361 га для ведення особистого сільського господарства в АДРЕСА_2 ; - пунктом 73 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 про надання дозволу ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3325 га для ведення особистого сільського господарства в АДРЕСА_2 ;- пункт 74 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 про надання дозволу ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2282 га для ведення особистого сільського господарства в АДРЕСА_2 ;- пункт 2 рішення Перегінської селищної ради від 14.06.2021 № 210-9/2021 про надання дозволу ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,00164 га для ведення особистого сільського господарства в АДРЕСА_2 .
Оскільки надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок лише засвідчує згоду власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування) із вибором предмета земельної ділянки, конкретизованої у проекті землеустрою, суд першої інстанції правильно виходив із відсутності підстав для задоволення вимоги щодо скасування рішення на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та визнання за позивачкою права власності на спірні земельні ділянки.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Ясенської сільської ради народних депутатів «Про приватизацію землі на території Ясенської сільської ради народних депутатів», дозволено приватизувати земельні ділянки розміром до 0,85 га (до 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, до 0,25 га землі для обслуговування житлового будинку) жителям села Ясень, зокрема ОСОБА_7 , яка перебуває з нею в родинних відносинах, оскільки позивачкою не доведено виникненням у неї права на спірну земельну ділянку. Крім того, рішення сільської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Рожнятівського районного суду від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 липня 2024 року.

Судді:                                                                        В.Д.Фединяк                                                                                                Л.В.Василишин 
Є.Є.Мальцева