КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/7443/2024
справа №357/5712/23

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року                                                                                               м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Мережко М.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Гули Сергія Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , та апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Орєхова О.І.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання, -
 
встановив:
У травні 2023 року ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" звернулось до суду із позовом про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання.
Вимоги позову мотивує тим, що 11 жовтня 2007 року між ТОВ "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1277/ФКВ-07, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 93 000,00 доларів США на строк до 10 жовтня 2022 року із сплатою за користування кредитом 14,5% річних.
Відповідно до пункту 1.11 Кредитного договору відповідачка зобов`язана сплачувати платежі за цим договором в розмірі, порядку та строки, встановлені цим договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій банку, сукупних послуг, які надаються відповідачці у зв`язку із укладенням цього договору, а також інших фінансових зобов`язань відповідачки, що виникають у зв`язку із укладенням договору.
Пунктом 2.4 Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно у розмірі не менше ніж 516,67 доларів США 67 центів по двадцяте число (включно) кожного місяця.
30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та AT «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за Кредитним договором № 1277/ФКВ-07, перейшло до AT «Дельта Банк».
На підставі протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-01-28-000021-b 12 квітня 2019 року між Банком та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» укладено договір №1286/К купівлі - продажу майнових прав за Кредитним договором. Таким чином, кредитором за Кредитним договором став позивач.
Вказує, що відповідачкою не виконано зобов`язань по сплаті заборгованості за тілом кредиту та відсотками за кредитним договором, внаслідок чого у останньої утворилася заборгованість в розмірі 88 593 долара США 35 центів, що складається із заборгованості за основним зобов`язанням в розмірі 52 699 доларів США 74 цента та заборгованості за несплаченими процентами - 35 893 долара США 61 цент.
Вказує, що у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання, позивач має право на стягнення з відповідачки 3% річних згідно статті 625 ЦК України, що відповідно до розрахунку позивача становить 7 893,30 доларів США.
Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" 3% річних за прострочення зобов`язання за відсотками за кредитним договором №1277/ФКВ-07 з 24 березня 2020 року по 24 березня 2023 року у розмірі 7 893,30 доларів США. Стягнути судові витрати.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» 3% річних за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 771,17 доларів США та судовий збір в розмірі 294,50 гривень.
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Гула С.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на необґрунтованість судового рішення та його невідповідність нормам матеріального права.
Вказує, що позивачем не доведено розмір заборгованості за кредитним договором.
Звертає увагу, що 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань Укрпромбанку, відповідно до якого право вимоги за кредитами ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора.
12 квітня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» укладені договір №1286/К купівлі - продажу майнових прав за кредитним договором та Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором. У зв`язку з уступкою права вимоги відбулась заміна кредитора за кредитними та похідними від них зобов`язаннями.
Зазначає, що  ПАТ "Дельта Банк" звертався до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позові вказував, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором станом на 16 вересня 2019 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 88 593 доларів США 35 центів, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням - 52 699 доларів США 74 цента, заборгованості за несплаченими процентами - 35 893 доларів США 61 цент.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Дельта банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Звертає увагу, що у цивільній справі №357/10988/19 за позовом позивача про стягнення суми заборгованості з відповідачки у сумі 88 593 доларів США 35 центів, відповідачка посилалася на вимогу про усунення порушень та повернення заборгованості за кредитним договором №08-05 (5) від 08 травня 2019 року. Крім того, відповідачка, заперечуючи позов у вказаній справі, послалася на адресовану їй письмову вимогу ТОВ «Укрпромбанк» про дострокове повне виконання зобов`язань №6051 від 07 травня 2010 року, якою банк вимагав від відповідачки достроково повернути весь борг за кредитним договором. Отже, такими діями первісний кредитор ТОВ «Укрпромбанк» на власний розсуд згідно вимог частини другої статті 1050 ЦК України змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору. Уважає, що до ПАТ «Дельта Банк» не перейшло право вимоги, так само, як і до ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП», що  вже встановлено судовими рішенням, які набрали законної сили, і які подані суду при подачі заяви про перегляд заочного рішення у грудні 2023 року.
Зазначає, що оскільки первісний кредитор ТОВ «Укрпромбанк» на власний розсуд згідно вимог частини 2 статті 1050 ЦК України  змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, саме до 07 червня 2010 року, відтак має право лише на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, передбачених договором.
Зазначає, що ТОВ "ЕС.ДІ.СІ. ГРУП", купуючи право вимоги до відповідачки, отримав той обсяг прав щодо спірного кредитного договору, який належав ПАТ "Дельта Банк" станом на дату купівлі-продажу прав вимоги. Позивач мав усвідомлювати та міг перевірити, що купує право вимоги за кредитом, нарахування по якому здійснено поза межами строку кредитування та з пропущеними строками позовної давності. Крім того, попередній кредитор ТОВ «Дельта Банк» зобов`язаний був повідомити, що в 2015 році звертався до суду з позовною вимогою до відповідачки про звернення стягнення на предмет іпотеки і програв дане провадження у всіх судах.
Зазначає, що розрахунок заборгованості здійснений без врахування норм чинного законодавства в частині припинення права кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, оскільки врученням первісним кредитором Укрпромбанком 07 травня 2010 року відповідачці досудової вимоги про дострокове повернення всього боргу за кредитним договором банк вимагав достроково через 30 днів із моменту одержання повідомлення виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі, тим самим було змінено строк виконання основного зобов`язання.
Зазначає, що у справі №357/10988/19 судом констатовано, що нарахування відсотків з 01.07.2010 року до 12.04.2019 року, які продовжував нарахувати ПАТ «Дельта Банк» поза межами строку кредитування, зміненого попереднім кредитором ТОВ «Укрпромбанк», а потім і ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», на підставі положень статті 1050 ЦК України є незаконним та безпідставним.
Ураховуючи викладене, скаржниця уважає, що сума боргу розмірі 88 593,61 доларів США  є необґрунтована і позивач не набув права її стягувати.
Вказує, що у зв`язку із наданням правничої допомоги понесла судові витрати у розмірі 26 500,00 гривень.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року (№ 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (№14-318цс18), від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц, постанові Верховного Суду від 05 листопада 2020 року у справі № 466/7784/13-ц, від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 924/1014/18, у постанові від 28 січня 2020 року у справі № 924/1208/18, постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 639/4836/17.
Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Білоцерківського районного суду Київської області від 11 січня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Карапетяном А.Ф., який діє в інтересах ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП", подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вказує на помилковість висновків суду першої інстанції в частині обов`язку дострокового виконання зобов`язання та розміру заборгованості.
Зазначає, що Верховним Судом у справі №357/10988/19 вказано, що під час розгляду справи суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку стосовно настання дострокового строку виконання зобов`язань за кредитним договором, який настав не з 07 травня 2010 року, а з вересня 2015 року (дата подачі позову Банка до Відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки, справа № 357/13943/15-ц). Таким чином, Банк правомірно нараховував відповідачці відсотки на основну заборгованість до вересня 2015 року, а отже платежі відповідачки за кредитними зобов`язаннями у період з 2010 року по вересень 2015 року йшли на погашення поточної заборгованості за відсотками, а не на погашення основної заборгованості.
Погоджується, що від суми заборгованості за відсотками, встановленими у розрахунку заборгованості від 12 квітня 2019 року, який наявний у матеріалах справи, слід відняти усі відсотки, які були нараховані після вересня 2015 року включно.
У апеляційній скарзі наводить новий розрахунок, згідно даних якого розмір 3% річних становить 5 321,40 доларів США, оскільки заборгованість за тілом кредиту залишиться незмінною у розмірі 52 699,74 доларів США, а розмір заборгованості за відсотками становить 7 026,96 доларів США.
Посилається на порушення принципу змагальності сторін під час розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки позивач був позбавлений можливості надати суду відповідь на відзив у зв`язку з тим, що рішення суду ухвалено 11 січня 2024 року, а відзив відповідачки позивач отримав 16 січня 2024 року. Наведене позбавило позивача права подати суду відповідь на відзив та докази на спростування доводів, зазначених у відзиві.
Вказує, що для вирішення цього спору вирішальне значення має строк настання дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором. 
Звертає увагу, що позивач та Верховний Суд у постанові від 05 жовтня 2022 року №357/10988/19, зазначаючи про те, що достроковий строк виконання зобов`язань відповідачки настав з вересня 2015 року, посилаються на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2016 року, ухвалу Київського апеляційного суду від 26 травня 2016 року у справі №357/13943/15, що відсутні у матеріалах справи.
Отримання позивачем відзиву на позов після ухвалення судом рішення позбавило позивача права подати вказані судові рішення до суду першої інстанції. Просить долучити вказані судові рішення до матеріалів справи.
Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 4 550,23 доларів США скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" частково, стягнути з відповідачки 3% річних за прострочення зобов`язання за кредитним договором №1277/ФКВ-07 з 24 березня 2020 року по 24 березня 2023 року у розмірі 5 321,40 доларів США.
В судовому засіданні ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" подану апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги адвоката Гула С.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , заперечував.
Відповідачка ОСОБА_1 та адвокат Гула С.Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подану ним апеляційну скаргу підтримав. Заперечував проти задоволення апеляційної скарги ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП".
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції не погодився із наданим позивачем розрахунком заборгованості та зазначив, що судовими рішеннями установлено, що 07 травня 2010 року ТОВ «Укрпромбанк» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою №6051 про дострокове повне виконання зобов`язань, у якій вимагало достроково повернути весь борг за кредитним договором, сплатити проценти та пеню за несвоєчасне повернення кредиту, протягом 30 днів із моменту одержання повідомлення. Після вручення вимоги від 07 травня 2010 року банк змінив строк виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим втратив право на нарахування процентів та пені, відтак розмір заборгованості є значно меншим ніж заявлений в позові.
Суд вказав, що ТОВ «ЕС.ДІ.СІ. ГРУП» отримав той обсяг прав щодо спірного кредитного договору, який належав ПАТ «Дельта Банк» станом на дату купівлі-продажу прав вимоги, а саме у розмірі 13 941,46 доларів США. Відтак, суд здійснив розрахунок 3% річних на суму заборгованості у розмірі 13 941,46 доларів США.
Суд зазначив, що стягнення з відповідача 3% річних за прострочення зобов`язання за відсотками за кредитним договором № 1277/ФВ-07 ґрунтуються на вимогах закону, оскільки строк дії вказаного договору (10 жовтня 2022 року) змінено, у зв`язку з чим ПАТ «Дельта Банк» у 2015 році зверталося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі, нарахування процентів та штрафних санкції припинилися.
Суд зазначив, що відповідачка дійсно має заборгованість за невиконання грошового зобов`язання, передбаченого умова кредитного договору, де сума боргу становить 13 941,46 доларів США, що встановлено судовими рішеннями.
Суд вказав, що нарахування позивачем трьох відсотків річних з 24 лютого 2022 року по 21 квітня 2023 року не підлягають задоволенню.
Разом з цим, суд уважав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення 3% річних в період з 21 квітня 2020 року (період з якого позивач почав нарахування 3%) по 23 лютого 2022 року, розмір яких становить 771,17 доларів США.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.
З матеріалів справи установлено, що 11 жовтня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1277/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 93 000,00 доларів США з розрахунку 14,5% річних за користування кредитом на строк до 10 жовтня 2022 року.
Позичальник зобов`язаний сплачувати платежі за цим договором у розмірі, порядку та строки, встановлені договором та графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій банку, сукупних послуг, які надаються позичальнику у зв`язку з укладенням цього договору, а також інших фінансових зобов`язань позичальника, які виникають у зв`язку з укладенням цього договору (пункт 1.11 кредитного договору).
Пунктом 2.4 Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно у розмірі не менше ніж 516,67 доларів США 67 центів по двадцяте число (включно) кожного місяця.
Банк має право при настанні будь-якого із випадків передбачених пунктом 6.2 цього договору призупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів за фактичний період користування ним, комісій та штрафів та інших платежів позичальника за цим договором. У випадку невиконання позичальником вимоги банку про дострокове виконання зобов`язань у встановлений цим договором строк, банк має право стягнути примусово всю заборгованість за цим договором(пункт 4.3.4 кредитного договору).
Банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителем умов цього договору, а також договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобов`язань, а позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати отримання відповідної вимоги від банку повернути суму заборгованості по кредиту, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції (пункт 6.2 кредитного договору) (а.с. 6-10).
12 квітня 2019 року на підставі протоколу електронного аукціону № UА-ЕА-2019-01-28-000021-b від 18 березня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» укладено договір № 1286/К купівлі-продажу майнових прав, згідно умов якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли або можуть виникнути у майбутньому та які включають, зокрема, право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у додатку № 1 до цього договору, зокрема, за кредитним договором 1277/ФКВ-07 від 11 жовтня 2007 року (а.с. 11-13).
Відповідно до пункту 5.2 договору купівлі-продажу майнових прав № 1286/К від 12 квітня 2019 року покупець підтвердив підписанням даного договору, що до моменту укладення цього договору ознайомився з фактичним станом майнових прав, усвідомлює та погоджується із обсягом та специфікою майнових прав, які ним набуваються і тим, що покупець може не отримати на підставі набутих за цим договором прав жодних коштів, майна або інших благ, які покупець очікував потенційно отримати, укладаючи цей договір.
Відповідно до даних витягу з додатку до договору купівлі-продажу майнових прав №1286/К заборгованість за кредитним договором №1277/ФКВ-07 від 11 жовтня 2007 року  станом на дату укладення договору купівлі-продажу майнових прав від 12 квітня 2014 року становить 52 699,74 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 35 893,61 доларів США - заборгованість по нарахованим % за кредитом; 610 720,25 гривень пені, штрафу тощо (а.с.14).
Відповідно до даних розрахунку заборгованості, наданого ПАТ "Дельта Банк", заборгованість за кредитним договором №1277/ФКВ-07 від 11 жовтня 2007 року станом на 30 березня 2023 року, право вимоги за яким набуто ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" становить 52 699,74 доларів США (тіло кредиту), 35 893,61 доларів США (відсотки) (а.с. 16-19).
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року, у задоволенні позову ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено (справа №357/10988/19) (а.с.93-115).
Постановою Верхового Суду від 05 жовтня 2022 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року змінено, викладено мотивувальну частину рішень в редакції постанови (а.с. 116-134).
Під час розгляду справи судами установлено, що кредитором підтверджено, що відповідачкою всього сплачено 62 788,22 доларів США (24 030,04 дол. США за тілом та 758,18 дол. США за відсотками). Отже, відповідачем в рахунок погашення основної суми заборгованості - 76 729,78 дол. США, сплачено 62 788,22 дол. США, тобто сума основної заборгованості за кредитом склала 13 941,46 дол. США.
Під час розгляду справи №357/10988/19 Верховний Суд вказав на помилковість висновків судів попередніх інстанції про отримання відповідачем вимоги банку від 07 травня 2010 року. Верховний Суд констатував, що ПАТ «Дельта Банк» у 2015 році зверталося до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі, нарахування процентів та штрафних санкції припинилися.
Верховний Суд вказав, що перебіг позовної давності розпочався з 2015 року, коли ПАТ "Дельта Банк" звернулось до ОСОБА_1 з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а з позовом у справі №357/10988/19 позивач звернувся 30 вересня 2019 року. Відтак Верховний Суд зробив висновок про відмову у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Судове рішення про стягнення таких коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору).
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) зроблено висновок про те, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.
У справі, що переглядається колегією суддів апеляційного суду, позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" 3% річних за прострочення зобов`язання за відсотками за кредитним договором №1277/ФКВ-07 з 24 березня 2020 року по 24 березня 2023 року у розмірі 7 893,30 доларів США.
 Верховний Суд в постанові від 05 жовтня 2022 року, змінюючи рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року, вказав, що позов ТОВ "ЕС.ДІ.СІ.ГРУП" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки  в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1277/ФКВ-07 від 11 жовтня 2007 року задоволенню не підлягає у зв`язку із пропуском позовної давності.
Аналіз установлених обставин справи, наведених вимог законодавства та висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, дозволяє зробити висновок про відсутність  підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідачки 3% річних, оскільки такі нараховано до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні.
Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, внаслідок чого зробив помилковий висновок про часткове задоволення позову.
Іншим доводам апеляційних скарг колегія суддів не надає оцінку, оскільки наведене вище є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.
Керуючись статтями259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Гули Сергія Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП»  задовольнити частково.
 
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.
 
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за невиконання грошового зобов`язання  -відмовити.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повну постанову складено 17 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         М.В. Мережко

                                                                                   В.В. Соколова