ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2024 року	Львів	Справа № 140/2626/24 пров. № А/857/15117/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року (суддя Дмитрук В.В., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/2626/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ФУДЛАЙФ ПЛЮС” до  Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,-
                                                      В С Т А Н О В И В:
07березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю “ФУДЛАЙФ ПЛЮС” звернулося в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів: №UA205140/2023/000523/2 від 28.07.2023, №UA205140/2023/000512/2 від 25.07.2023, №UA205140/2023/000513/2 від 25.07.2023, №UA205140/2023/000497/2 від 17.07.2023, №UA205140/2023/000492/2 від 17.07.2023, № UA205140/2023/000519/2 від 26.07.2023.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач- Волинська митниця, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в позові. 
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що розбіжності в документах, які подано для підтвердження митної вартості товарів, слугували беззаперечною підставою для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, та, як наслідок – витребування додаткових документів, які б ці сумніви усунули. А тому не погоджується із твердженням суду першої інстанції, що «…відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості самого товару та вони містять достатньо відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари». Зазначає, що оскільки, позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. Також апелянт вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзив, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ТзОВ “ФУДЛАЙФ ПЛЮС” через уповноваженого декларанта ПП “РЕСПЕКТ БРОК” на митний пост Волинської митниці подало МД №№23UA205140060418U3, 23UA205140058953U0, 23UA205140058965U2, 23UA205140056644U5, 23UA205140056649U0, 23UA205140059164U9, згідно з якими було заявлено до митного оформлення наступні товари:
- товар №1 “Сало свійських свиней, бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ, інших домішок, вагою 16145 кг; 1.2 Сало свійських свиней, бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ, інших домішок, вагою 3986 кг” (МД 23UA205140060418U3);
- товар №2 “Сало свійських свиней, бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ, інших домішок, вагою 20553 кг” (МД 23UA205140058953U0);
- товар №3 “Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою – 20073,52 кг” (МД 23UA205140058965U2);
- товар №4 “Сало свійських свиней шийне, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервоване, в поліблоках вага нетто – 19992 кг, дата виробництва - 01/2023, термін придатності- 01/2024. Виробник - Tican Fresh Meat, DK. торговельна марка-нема даних” (МД 23UA205140056644U5);
- товар №5 “Сало свійських свиней м`яке, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків, без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервоване, в поліблоках вага нетто-20531кг, дата виробництва - 05/2023, термін придатності- 12 місяців. Виробник-Grolleman Vrieshuis BV,NL. торговельна марка-нема даних” (МД 23UA205140056649U0);
- товар №6 “М`ясо свинне обвалене морожене: тримінг (м`ясна обрізь) – 20959,4 кг Фрагменти обваленої свинини, що складається з жирової м`язової та сполучної тканини у співвідношенні. Без шкіри, будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, солі, спецій, приправ та інших домішок, не консервоване” (МД 23UA205140059164U9).
Як вбачається з матеріалів справи ввезення товарів на митну територію України відбулося на підставі зовнішньоекономічних контрактів, зокрема, №0325012023 від 23.02.2023, укладеного між ТзОВ “ФУДЛАЙФ ПЛЮС” та компанією експортером TECHNO GROUP SP.O.O. щодо ввезення Товару №1, Товару №2, Товару №3, Товару №4, Товару №5, №02052023 від 02.05.2023, укладеного між ТзОВ “ФУДЛАЙФ ПЛЮС” та компанією експортером SIWIN щодо ввезення Товару №6. За умовами зовнішньоекономічних контрактів продавець зобов`язується продати, а покупець купити товар вказаний у інвойсі. Товар поставляється партіями на умовах FCA, EXW. СРТ, СІР (ІНКОТЕРМС 2010). 
На підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаних МД були подані такі документи.
Товар №1: Сертифікат якості від 26.07.2023; Рахунок-фактура №FV2023/07/0494 від 26.07.2023; Автотранспортна накладна від 26.07.2023; Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво №1010/00066/23/01UA від 26.07.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару; Зовнішньоекономічний контракт №0325012023 від 23.02.2023; Договір про надання послуг митного брокера №33 від 02.01.2023; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку; Копія Експортної митної декларації №23PL301010E1022976 від 26.07.2023.
Товар №2:  Сертифікат якості від 21.07.2023; Рахунок-фактура №FV2023/07/0486 від 21.07.2023; Автотранспортна накладна від 21.07.2023; Міжнародний ветеринарний сертифікат №281109280 від 21.07.2023; Сертифікат з перевезення (походження) товару від 21.07.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №35 від 21.07.2023; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 21.07.2023; Зовнішньоекономічний контракт 0325012023 від 23.02.2023; Договір про надання послуг митного брокера №73 від 09.12.2020; Інформація про позитивні результати державних видів контролю від 24.07.2023; Копія експортної митної декларації №23PL301010E1002848 від 23.07.2023
Товар №3: Сертифікат якості від 21.07.2023; Рахунок-фактура №FV2023/07/0485 від 21.07.2023; Автотранспортна накладна від 21.07.2023; Міжнародний ветеринарний сертифікат №311/23 6733 від 21.07.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару від 21.07.2023; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 21.07.2023; Зовнішньоекономічний контракт №0325012023 від 23.02.2023; Договір про надання послуг митного брокера №73 від 09.12.2020; Інформація про позитивні результати державних видів контролю від 09.12.2020; Експортна митна декларація №23PL301010E1003950 від 23.07.2023.
Товар №4:  Сертифікат якості від 13.07.2023; Рахунок-фактура №FV2023/07/0471 від 14.07.2023; Автотранспортна накладна від 13.07.2023; Міжнародний ветеринарний сертифікат від 13.07.2023; Сертифікат з перевезення від 14.07.2023; Банківський платіжний документ №36 від 14.07.2023; Прейскурант від 14.07.2023; Зовнішньоекономічний контракт 0325012023 від 23.02.2023; Договір про декларування №73 від 09.12.2020; Інформація про позитивні результати державних видів контролю від 17.07.2023; Експортна митна декларація №23PL301010E0964595 від 15.07.2023.
Товар №5:  Сертифікат якості від 13.07.2023; Рахунок-фактура №FV2023/07/0469 від 14.07.2023; Автотранспортна накладна від 13.07.2023; Міжнародний ветеринарний сертифікат від 13.07.2023; Сертифікат з перевезення (походження) товару від 14.07.2023;  Банківський платіжний документ від 14.07.2023 №28;  Прейскурант від 14.07.2023; Зовнішньоекономічний контракт №0325012023 від 23.02.2023; Додаткова угода від 24.02.2023; Договір про надання послуг митного брокера; Інформація про позитивні результати дослідження державний видів контролю; Митна декларація країни експорту №23PL301010E096424 від 15.07.2023.
Товар №6:  Рахунок-фактура №3900300139 від 06.06.2023; Коносамент №227776711 від 18.06.2023; Автотранспортна накладна від 19.07.2023; Супровідний документ Т1 від 19.07.2023; Міжнародний ветеринарний сертифікат LT0328917/1277 від 19.07.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №47;  Копія експортної митної декларації №AJ7212202306062655040; Сертифікат від 22.07.2023; Інформація про позитивні результати державних видів контролю від 21.07.2023; Договір про надання послуг митного брокера №73 від 09.12.2020; Зовнішньоекономічний контракт №02052023 від 02.05.2023.
Матеріали справи підтверджують, що позивачем обрано перший (основний) метод визначення митної вартості, тобто за ціною товару.
Разом з тим, як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, у зв`язку із тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, а також містять розбіжності, що свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості, відповідно до статті 53 МК України у всіх вказаних вище випадках митного оформлення декларанту була надіслана пропозиція про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме:
по МД №23UA205140060418U3: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця.
по МД №23UA205140058953U1: виписку з бухгалтерської документації; прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
по МД №23UA205140058965U2: виписку з бухгалтерської документації; прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
по МД №23UA205140056644U5: виписку з бухгалтерської документації; прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
по МД №23UA205140056649U0: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
по МД 23UA205140059164U9: виписку з бухгалтерської документації; прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; рахунок на перевезення товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
ТзОВ “ФУДЛАЙФ ПЛЮС” листами-повідомленнями про надання додаткових пояснень та документів від 28.07.2023 №28/07-01, від 25.07.2023 №25/07-01, від 25.07.2023 №3-25/07-04, №17/07-01 від 17.07.2023, від 17.07.2023 №17/07-02, від 26.07.2023 №26/07-01 у відповідь на пропозицію щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, повідомило митний орган про подання вичерпного переліку документів на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару. Крім того, позивач зазначив, що зобов`язання перед експортером виконано у повному обсязі за ціною вказаною у рахунку-фактурі.
Разом з тим, Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від №UA205140/2023/000523/2 від 28.07.2023, №UA205140/2023/000512/2 від 25.07.2023, №UA205140/2023/000513/2 від 25.07.2023, №UA205140/2023/000497/2 від 17.07.2023, №UA205140/2023/000492/2 від 17.07.2023, № UA205140/2023/000519/2 від 26.07.2023.
Як вбачається з графи 33 вищевказаних рішень, документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, а також містять розбіжності. Декларанту було запропоновано надати в 10-денний строк додаткові документи для підтвердження митної вартості та у зв`язку із не наданням усіх додаткових документів, які б підтвердили митну вартість, за результатами проведення консультації шляхом обміну електронними повідомленнями, митну вартість визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України, на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби: рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000523/2 від 28.07.2023 на рівні 1,23 дол.США/кг за МД №UA205140/2023/56535 від 15.07.2023 з врахуванням положень статті 64 Митного кодексу України; рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000512/2 від 25.07.2023 на рівні 1,23 дол.США/кг за МД UA205140/2023/56535 від 15.07.2023 з врахуванням положень статті 64 Митного кодексу України; рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000513/2 від 25.07.2023 на рівні 1,23 дол.США за МД UA205140/2023/56535 від 15.07.2023 з врахуванням положень статті 64 Митного кодексу України; рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000497/2 від 17.07.2023 на рівні 1,22 дол.США/кг за МД UA205140/2023/052399 від 03.07.2023 з врахуванням положень статті 64 Митного кодексу України; рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000492/2 від 17.07.2023 на рівні 1,22 дол.США/кг за МД UA205140/2023/052399 від 03.07.2023 з врахуванням положень статті 64Митного кодексу України; рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000519/2 від 26.07.2023 на рівні 1,75 дол.США/кг за МД №UA205140/2023/053905 від 07.07.2023 з врахуванням положень статті 64Митного кодексу України.
Також, Волинська митниця видала картки відмови в прийнятті митних декларацій
Не погоджуючись із прийнятими Волинською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів ТзОВ “ФУДЛАЙФ ПЛЮС” звернулося із даним позовом до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Положеннями частин 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Частинами 2-3 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до положень частин 1-3 статті 54 вказаного Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Як передбачено частинами 1,2,5,6 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Згідно з частинами 1,2 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Приписами частин 1,2 статті 64 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Як вбачається з матеріалів справи, як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: рахунки-фактури (інвойси) №FV2023/07/0494 від 26.07.2023, №FV2023/07/0486 від 21.07.2023, №FV2023/07/0485 від 21.07.2023, №FV2023/07/0471 від 14.07.2023, №FV2023/07/0469 від 14.07.2023, №3900300139 від 06.06.2023, прайс-листи продавця товару; сертифікат якості; банківські платіжні документи №34 від 26.07.2023, №35 від 21.07.2023, №33 від 21.07.2023, №36 від 14.07.2023, №28 від 14.07.2023, №47 від 06.06.2023.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що ціна товару, відображена у рахунках-фактурах відповідає ціні, яка зазначена у відповідних прайс-листах (з урахуванням ціни за 1 кг товару) та платіжних документах.
Колегія суддів вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні ознаки підробки або розбіжності щодо вартості товару, та документи містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
ТзОВ “ФУДЛАЙФ ПЛЮС” зазначає, що при ввезенні на митну територію товару №1, товару №2, товару №3, товару №4, товару №5, мало місце застосування умов поставки CPT (Carriage Paid To – перевезення оплачено до), згідно з якими продавець доставляє товари за свій рахунок перевізнику або іншій особі, призначеній продавцем. Він сплачує за митне оформлення експорту та несе відповідальність за передачу товару призначеному продавцем перевізнику. Тому до митного оформлення не передбачається надання будь-яких документів, котрі б підтверджували вартість транспортування, адже така вартість початково була закладена у митну вартість товару. 
Відтак, вказане свідчить, що відповідальність продавця за збереження товару поширюється до виконання ним своїх зобов`язань з транспортування вантажу в чітко визначене в договорі місце. При цьому, умови доставки відображаються і в оформленій митній декларації, зокрема у графі №20. 
Тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що сумніви митного органу з приводу того, що мало місце застосування інших умов поставки не знаходить свого підтвердження. 
Щодо страхових документів, то позивач повідомив митний орган, що страхування не проводилось, а тому такі документи не було надано. ТзОВ “ФУДЛАЙФ ПЛЮС” може нести відповідальність за ввезений товар виключно після отримання його у місті Луцьку, адже умови поставки CPT покладають усі ризики та відповідальність на продавця (експортера) товару до моменту поставки в місце призначення.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що враховуючи умови поставки, та з огляду на те, що вартість доставки вже була включена до вартості товару, то надавати додаткових документів до митного оформлення у декларанта не було необхідності. 
Стосовно товару №6 мало місце застосування умов поставки CIF. Умови поставки CIF Інкотермс 2020 – це торговий термін міжнародних правил Інкотермс 2020, що розшифровується “Cost, Insurance and Freight”, коли застрахований ним товар розміщено на борту судна зафрахтованим продавцем для доставки до порту призначення. 
Як вбачається з матеріалів справи, до митного оформлення та суду надано довідку про транспортні витрати від 21.07.2023 і договір-заявка на перевезення №116-2 від 19.07.2023. Такі витрати включені до митної вартості товару. 
Проте, апелянтом не доведено, що надана довідка про транспортні витрати від 21.07.2023 і договір-заявка на перевезення №116-2 від 19.07.2023 є неналежним доказом чи містять ознаки підробки або підтверджують їх не співмірність.
Щодо страхових документів, то позивач пояснив, що оскільки страхування не проводилось, надавати будь-які документи не було необхідності.
З приводу вимоги та сумнівів митного органу про надання висновків про вартісні характеристики товарів, то вартісні показники у всіх товаросупровідних документах узгоджується в рахунках-фактурах, в платіжних документах, в експортних деклараціях країни-відправлення. Таким чином, позивач не вбачав підстав звертатися до експерта-оцінювача, оскільки це є правом, а не обов`язок декларанта. 
Окрім цього в рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач вказує на те, що прайс-листи містять інформацію від відправника, інформацію від виробника товару декларантом не надано, де має міститись інформація для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав митниці прайс-листи від продавця товару, а не від виробника товару, оскільки у господарських відносинах перебував саме із продавцем товару. Відсутність прайс-листів від виробника товару для загального (широкого) кола покупців та щодо усього асортименту продукції, який виробник пропонує для продажу, за наявності поданих документів, які надають можливість перевірити правильність числових значень митної вартості, визначеної за першим методом, не є підставою для витребовування у декларанта додаткових документів та в подальшому для коригування митної вартості за резервним методом.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що відображення ціни товару у митних деклараціях країни-відправлення в іншій валюті (польський злотий), ніж та, яка зазначена у рахунках-фактурах (євро чи долар США) не є розбіжністю у поданих документах щодо числових значень митної вартості, оскільки митна вартість визначається з врахуванням фактурної вартості товару, а не вартості, яка відображена у митних деклараціях країни-відправлення. До того ж, ціна товару, яка відображена у митних деклараціях країни-відправлення у валюті польський злотий, є конвертованою по відношенню до валюти, яка зазначена в рахунках-фактурах, однак з урахуванням курсу валют станом на дату заповнення таких декларацій країни-відправлення, а не станом на дату складення відповідних рахунків-фактур, а тому курсова різниця не може свідчити про розбіжність у поданих документах та заниження декларантом ціни товару. При цьому, декларантом подано митному органу відомості щодо конвертації валют. Відповідач в оскаржуваних рішеннях не навів аргументованих підстав для неврахування таких пояснень позивача, а також не зазначив в чому полягає неможливість пересвідчитися митному органу у правильності такої конвертації валют.
Колегія суддів зазначає, що у рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач не навів доказів заниження позивачем фактурної вартості у порівнянні із статистичною вартістю, яка відображена у декларації країни-відправлення.
Окрім цього, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000492/2 від 17.07.2023 у Волинської митниці сумніви виникли також через те, що місце виставлення рахунків-фактур не кореспондується із місцем відвантаження товарів. Щодо вказаних сумнівів митного органу, суд першої інстанції вірно врахував, що той факт, що місце відвантаження товарів не співпадає із місцем виставлення рахунку-фактури пояснюється тим, що заморожені товари потребують належних умов зберігання, тобто у холодильних камерах, чи холодильних складах. Компанії мають право орендувати такі камери, чи склади в третіх осіб. Тобто місце відвантаження товару - це є місце знаходження холодильних складів, чи морозильних камер, що може і не співпадати із юридичною адресою компаній (а в рахунках-фактурах вказується саме юридична адреса).
Слід зазначити, що в порядку частини 3 статті 53, пункту 2 частини 5 статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Проте, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Суд першої інстанції вірно вказав, що в оскаржуваних рішеннях митниці відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у цих рішеннях про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребував додаткові документи у декларанта, а у подальшому, у зв`язку із неподанням додаткових документів, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.
Слід зазначити, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що вказані вище розбіжності не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.
Як передбачено приписами пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Митний орган звертає увагу на те, що митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби.
Відповідно до практики Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Окрім того, слід зазначити, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Зважаючи на викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості. 
Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
З оскаржуваних рішень вбачається, що відповідач митну вартість визначив за другорядним методом – резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Пунктами 2, 4 частини 2 статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Тому, у рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).
Проте, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
З врахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач через уповноваженого декларанта надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідають вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень підставно задоволені судом першої інстанції.
Щодо посилання апелянта на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року при вирішенні питання про відкриття провадження в адміністративній справі встановлено про належність доказів, які свідчать про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 29.09.2022 (справа №500/1912/22) під час вирішення питання про поновлення процесуальних строків зазначено, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зважаючи на наведене колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 
                                                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі №140/2626/24 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга