Номер провадження: 33/813/1862/24
Номер справи місцевого суду: 522/4391/24 
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Потопальського Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..
Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 851818 від 03.03.2024 року, вбачається, що 03.03.2024 року о 06 годині 25 хвилин у м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 143, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд та стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням спеціального технічного приладу алкотестеру Драгер 7510, прилад № ARLM-0410, принтер № ARMC-0130, тест № 1879, показник якого 0,27‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху, скоївши тим самим правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
. 

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою адвокатПотопальського С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2024 року постановити нову постанову та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення .
Разом з апеляційною скаргою адвокатом Потопальським С.М. надано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2024 року в обґрунтування якого зазначають, що копію оскаржуваної постанови адвокат Потопальський С.М, отримав лише 14 червня 2024 року.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено доказів наявних в матеріалах справи, а було лише формально відмічено, тому вважали, що їм не надано належної правової оцінки.
Зазначали, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений із порушеннями, так як містить відомості, які не відповідають обставинам справи та обстановці події, а на відеозаписі доданому до матеріалів справи не зафіксовані події, про які йде мова в протоколі. А саме те, що з наявних доказів не встановлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1 і був зупинений за вказаним у протоколі місці, а також вважали, що правопорушення є закінченим з того моменту, коли він почав рухатись, тобто наявних доказів у справі не зафіксовано факту керування останнього вищевказаним транспортним засобом.
Вважали, що час початку відеозйомки різниться із часом виявлення адміністративного правопорушення, також зазначали, що жодними доказами зазначеними у протоколі не підтверджено час встановлення правопорушення, а інформація зазначена у протоколі є необґрунтованою і непідтвердженою.
Зазначали, що поліцейськими не було роз`яснено належним чином прав та обов`язків ОСОБА_1 ..
Вважали, що судом першої інстанції проігноровано порушення поліцейськими вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, а також порушення інших вимог законодавства.
Зазначали, що поліцейськими було допущено порушення з ознайомленням ОСОБА_1 на не вручено копію протоколу, а також порушено право на захист прав ОСОБА_1 ..
Вважали, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складено із грубим порушенням вимог чинного законодавства, а саме із графою “З результатом згоден”, в якій поліцеськими було запропоновано ОСОБА_1 поставити підпис, з застосуванням тиску.
Стосовно причини зупинки зазначали, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено законних підстав для зупинки його транспортного засобу перебдачених ст.35 ЗУ “Про Національну поліцію”.
Щодо технічного приладу яким вимірювався стан сп`яніння особи, зазначали, що він не повірений належним чином та видає похибку від 0 до 0,8‰ + 0,06‰, а тому результат огляду не може свідчити про перебування ОСОБА_1 в стані сп`яніння.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , та представницю ОСОБА_3 перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Оскаржувана постанова Приморського районного суду м. Одеси була ухвалена 05 червня 2024 року . Матеріали справи не містять відомостей про направлення ОСОБА_1 та його представнику копії постанови. Копію постанови алвокатом отримано лише 14 червня 2024 року. В подальшому адвокат поштою через суд першої інстанції 18 червня 2024 року звернувся з апеляційною скаргою.
Враховуючи, що у межах строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 та його захиснику не була направлена копія постанови, з метою забезпечення права учасників справи на доступ до правосуддя та перегляд справи судом вищого рівня, що є складовою права на справедливий суд, апеляційний суд, вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови від 05.06.2024 стосовно ОСОБА_1 ..
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно результату газоаналізатору Alcotest Drager 7510 ARLM-0410 вбачається, що при перевірці водія ОСОБА_1 на вміст алкоголю в крові на час зупинки за управлінням транспортного засобу, у останнього було виявлено 0,27 % алкоголю в крові.
У матеріалах справи міститься роздруківка результату газоаналізатора приладу «Alcotest Drager 7510 ARLM-0410», з якої вбачається, що останнє калібрування було 13.06.2023 року.
Таким чином, враховуючи те, що газоаналізатор «Alcotest Drager 7510 ARLM-0410», своєчасно пройшов калібрування та повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, підстав не довіряти його показанням немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного за його допомогою тесту на стан сп`яніння ОСОБА_4 .
Чеком на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510 ARLM-0410 вбачається, що результат огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння позитивний – 0,27 проміле, з результатом якого останній погодився, що підтверджується його підписом в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5). Що також фактично підтверджує його згоду з результатом проведеного огляду.
Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису з відеокамери поліцейського, незгоду з результатами огляду, проведеного поліцейським, та вимоги провести огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не заявляв.
Вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: 
-протоколом про адміністративне правопорушення протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 851818 від 03.03.2024 року, зі змістом якого ознайомлено ОСОБА_1 , що підтверджується власноручним підписом останнього; 
-чеком DRAGER ( результат 0,27 проміле); 
-актом огляду на стан сп`яніння (результат 0,27 проміле), в якому є власноручний підпис ОСОБА_1 , про згоду із результатом тесту газоаналізатора Драгер, без жодних заперечень ; 
-відеозаписом порушення на 1-му диску з портативного відеореєстратора №4730618; 1276(16), з якого вбачається, що транспортний засіб Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1 був зупинений поліцейськими 03.03.2024 року о 06:10 год. у м. Одеса по вул. Старопортофранківська, 143, через непристебнутий ремінь безпеки, про що вказувалось при складенні протоколу, з якого вийшов ОСОБА_1 і пред`явив для огляду багажну частину вказаного транспортного засобу, в цей час поліцейськими було повідомлено останньому про те, що у нього вбачаються ознаки алкогольно сп`яніння, а саме різкий запах з порожнини роту, через що запропонували пройти освідування за допомогою газоаналізатора Драгер, з чим ОСОБА_1 погодився та повідомляв, що з вечора вживав алкогольні напої в об`ємі 100 грам. Надалі було проведено процедуру освідування за допомогою газоаналізатору драгер і встановлено результат 0,27 проміле, що вбачає наявність алкогольного сп`яніння та роз`яснено права та обов`язки останньому, у зв`язку з чим складено відповідні процесуальні документи з якими в подальшому під особистий підпис ознайомлено. Незгоди з інкримінуємим правопорушенням ОСОБА_1 на місці не заявляв. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що судом першої інстанції не було досліджено доказів наявних в матеріалах справи, а було лише формально відмічено, тому вважали, що їм не надано належної правової оцінки, апеляційний суд, оцінивши суть справи вважає, що судом першої інстанції дійсно було лише перелічено та не розкрито доказової інформації, яка міститься в перелічених доказах, однак це не може свідчити про те, що судом такі докази не досліджувались, адже апеляційний суд при досліджені відеозапису та інших доказів в сукупності не виявив порушень вимог законодавства з боку суду першої інстанції, так як наявними доказами цілком підтведжується вірний виснок суду першої інстанції, а тому такі доводи не можуть бути підставою для звільнення останнього від відповідальності передбаченої санкції статті 130 КУпАП, так як перелічені докази у повному обсязі підтверджують вину останнього.
Щодо доводів апеляційної скарги, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений із порушеннями, так як містить відомості, які не відповідають обставинам справи та обстановці події, а на відеозаписі доданому до матеріалів справи не зафіксовані події, про які йде мова в протоколі. А саме те, що з наявних доказів не встановлено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Trafic, державний номерний знак НОМЕР_1 і був зупинений за вказаним у протоколі місці, а також вважали, що правопорушення є закінченим з того моменту, коли він почав рухатись, тобто наявних доказів у справі не зафіксовано факту керування останнього вищевказаним транспортним засобом, апеляційний суд зазначає наступне. Враховуючи наявні докази у справі, а саме матеріали відеозапису, яким спростовано вищенаведені доводи та достеменно підтверджено, що саме ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом , а також іншими вищепереліченими доказами у сукупності, тому такі доводи не спростовують належним чином встановлених фактів вчинення останнім інкримінованого правопорушення, а тому задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги , що час початку відеозйомки різниться із часом виявлення адміністративного правопорушення, також зазначали, що жодними доказами зазначеними у протоколі не підтверджено час встановлення правопорушення, а інформація зазначена у протоколі є необґрунтованою і непідтвердженою, апеляційний суд вважає такими, що не є слушними з огляду на наступне. Час відеозапису починається з 06:10 год 03.03.2024 року, в ході спілкування у ОСОБА_1 поліцейські виявляють ознаки алкогольного сп`яніння, те що у протоколі зазначено час виявлення правопорушення о 06:25 год. не впливає на суть вирішення справи, адже є технічною опискою, відеодоказами у справі чітко підтверджується факт виявлення правопорушення, а тому такі доводи задоволенню не підлягають .
Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції не взято до уваги при прийнятті оскаржуваної постанови факт того, що поліцейськими в порушення вимог ст. 35 ЗУ “Про Національну поліцію”, норм КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення не було роз`яснено права на захист не вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд зазначає, що такі доводи не обґрунтовано належними та допустимими доказами, так як не оскаржено у встановленому порядку дії працівників поліції, тому такі доводи судом апеляційної інстанції вирішено залишити без задоволення так, як вони не спростовані належним способом та сприймаються як спосіб ухилення від відповідальності.
Доводи апеляційної скарги стосовно газоаналізатору “Драгер” “АLCOTEST 7510”, апеляційний суд зазначає, що жодних клопотань, щодо витребування інформації, проведення судових експертиз, допиту експерта, тощо ні під час розгляду справи в суді першої інстанції ні під час апеляційного розгляду не заявлялось, а тому такі доводи жодним чином не спростовують того, що результати газоаналізатору «Alcotest Drager 7510 ARLM-0410 » є достовірним та належним доказом, а тому не спростовують вини ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні, та задоволенню не підлягають.
Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для зміни постанови суду з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2024 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 10 вересня 2024 року.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                         В.В. Кострицький