Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/365/24 Головуючий у суді І-ї інстанції Майстер І. П. 
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 року. м. Кропивницький
       Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Олексієнко І.С., перевіривши апеляційну скаргу іншого учасника ДТП ОСОБА_1 , на постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2024 року, в адміністративній справі щодо ОСОБА_2  за ст.124 КУпАП 

В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2024 року адміністративне провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
01 липня 2024 року ОСОБА_1 – інший учасник ДТП, подав апеляційну скаргу, в якій, серед іншого, просить поновити строк на апеляційне оскарження та просить скасувати вказану постанову суду, визнавши ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Перевіривши матеріали адміністративної справи, а також  доводи в апеляційній скарзі про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, апеляційний суд вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала,  з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Правила регулювання строків для подання скарги повинні забезпечувати належне здійснення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.
Із матеріалів  справи вбачається, що постанова суду по факту вищевказаного правопорушення винесена 26 квітня 2024 року. 
Дана постанова містить чітко визначений порядок її оскарження, тобто строк оскарження сплив 06 травня 2024 року. (а.с.22-23)
01 липня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, тобто поза межами законодавчо визначеного строку, яка містила клопотання про поновлення строку, в якому поважність причин пропуску строку була обґрунтована тим, що участь у розгляді справи 26 квітня 2024 року не брав та в матеріалах справи відсутня інформація про отримання ним копії постанови.
Водночас, апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, дійсно ОСОБА_1 26 квітня 2024 року участь у судовому засідання при розгляді адміністративної справи стосовно ОСОБА_2 не брав. 
Проте, у матеріалах справи є заява ОСОБА_1 від 17 червня 2024 року, в якій він звернувся до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та видачі копії рішення.
Згідно розписки, ОСОБА_1 в той же день, 17 червня 2024 року ознайомився з матеріалами адміністративної справи в повному обсязі.
Проте, зважаючи на те, що ОСОБА_1 ознайомився з постановою суду 17 червня 2024 року, однак і з 18 червня 2024 року по 27 червня 2024 року апеляційну скаргу скаржник не подав, а подав її лише 01 липня 2024 року, тобто поза межами цього десятиденного строку, навіть з моменту отримання копії постанови. 
Поважних причин, які б перешкодили апелянту подати апеляційну скаргу з 18 червня 2024 року по  27 червня 2024 року, до закінчення цього строку на апеляційне оскарження,  ОСОБА_1  не зазначив. 
Тому доводи його клопотання щодо наявності поважних причин пропущення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 26 квітня 2024 року з підстав того, що останній 26 квітня 2024 року не брав участь у розгляді справи та в матеріалах справи відсутня інформація про отримання ним копії постанови є не обґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджується факт його ознайомлення 17 червня 2024 року зі всіма матеріалами справи, однак останній протягом 10 днів, з моменту ознайомлення, апеляційну скаргу так і не подав.
Інших непереборних обставин та жодних поважних причин пропуску встановленого законодавством строку апелянт не зазначає.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Оскільки норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку, то такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
В свою чергу необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує як судова практика Верховного Суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625) так і судова практика Європейського суду з прав людини.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що звертаючись з апеляційною скаргою поза процесуальними строками, встановленими законом, ОСОБА_1 не обґрунтував поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження саме з 18 червня 2024 року по 27 червня 2024 року та не надав доказів про наявність перешкод у реалізації права на оскарження постанови судді у встановлений КУпАП десятиденний строк, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити,  а апеляційну скаргу відповідно повернути апелянту.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити ОСОБА_1 в поновлені строку на апеляційне оскарження постанови Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2024 року в адміністративній справі щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя: