ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №317/1943/24                                        Головуючий в 1 інст. Ачкасов О.М.
Провадження №33/807/614/24                                                Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2024 року                                                 місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Вертелецького М.О., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29 травня 2024 р., якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що 27 березня 2024 р. об 11 год. 25 хв., ОСОБА_1 , на 475 км траси Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, Запорізького району Запорізької області, керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, д/н НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість, від проходження медичного огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, про повторність попереджений, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що висновок судді в оскаржуваній постанові зроблений на підставі неповно досліджених доказів, без врахування всіх обставин справи.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що під час складання протоколу відносно нього мали місце упереджені дії працівників поліції та деякі суттєві порушення. Так, після зупинки транспортного засобу, його огляду та огляду пасажиру, який перебував в ньому, працівник поліції повідомив, що у нього вбачаються ознаки сп`яніння, зокрема тремтіння пальців рук. Між тим, він повідомив поліцейських, що після отриманих в ДТП травм у нього тремтять пальці рук та на підтвердження зазначеного, надав копію виписного епікризу. Ознака сп`яніння, як «поведінка не відповідає дійсності», яка йому була інкримінована не існує. Інших, передбачених законом ознак працівниками поліції у нього не виявлено.
Вказує, що за весь час спілкування з працівниками поліції не відмовлявся від проходження медичного огляду. Після телефонної розмови з адвокатом, від якого він отримав роз`яснення положення закону та порядку огляду водіїв, повідомив працівникам поліції про свою згоду проїхати до медичного закладу до лікаря-нарколога. Отже, на час надання ним своєї згоди щодо його доставлення до медичного закладу, працівники поліції ще не почали складати жодного документу, не склали протокол та не виписали відповідне направлення до медичного закладу. Таким чином, відмова працівників поліції у його доставці до закладу охорони здоров`я є очевидно протиправною, що не відповідає вимогам чинного законодавства. 
Зауважує, що особисто прибути до лікарні протягом 2-х годин не мав технічної можливості, оскільки на протязі вказаного часу не міг залишити місце зупинки.
Просить постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 29 травня 2024 року скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Враховуючи обізнаність ОСОБА_1 про час та дату судового засідання в суді апеляційної інстанції, присутність його захисника – адвоката Вертелецького М.О., який зазначив про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
У судовому засіданні апеляційного суду, адвокат Вертелецький М.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що в ході спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції, останній вказав йому сідати до автівки та їхати до медичного закладу, проте ОСОБА_1 відмовився. Після телефонної розмови з адвокатом, ОСОБА_1 надав згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я, між тим йому було відмовлено в направленні до медичної установи.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку адвоката Вертелецького М.О., перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 622188 від 27 березня 2024 року та визнаних судом доведеними підтверджується:
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 березня 2024 року. В якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія(а.с. 2);
- диском з відеозаписом події(а.с.6).
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Так, вимогами п.2.5 ПДР на водія покладено обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, згідно п. п. 2, 3, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.
Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Працівниками поліції вказані вимоги закону дотримані. 
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння суддя апеляційного суду, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.
Так, відеозаписом події, долученим до справи, зафіксовано зупинку транспортного засобу на блокпості під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування та перевірки документів працівник поліції виявляє у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння після цього пропонує йому пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Проте, ОСОБА_1 починає сперечатися з працівниками поліції та ухиляється від надання відповіді на запропонований огляд. Після чергового ухилення ОСОБА_1 від відповіді на пропозицію працівників поліції пройти огляд в закладі охорони здоров`я, поліцейський повідомляє про відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП та складає відповідний протокол.
А тому, на переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП. 
Проте, ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суд не вбачає.
Перевіряючи доводи апеляції стосовно того, що ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком, суддя апеляційного суду виходить з наступного.
Так, відповідно до ч.4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменті встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Оскільки ОСОБА_1 проходив медичний огляд самостійно у відсутності поліцейського, наданий ним висновок лікаря про те, що у останнього ознак сп`яніння не виявлено 27 березня 2024 року о 16 год. 25 хв., з урахуванням проведеного огляду поза межами 2-х годинного строку з моменту виявлення працівником поліції відповідних ознак, є недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.
Також суддя апеляційного суду звертає увагу, що з доданого висновку, за відсутності акту медичного обстеження, не надається можливим встановити самостійного проходження ОСОБА_1 медичного огляду саме на стан наркотичного сп`яніння.
Одночасно слід відмітити, що у даному випадку вирішується питання саме щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і поважних причин такої відмови за матеріалами справи не вбачається.
З приводу доводів сторони захисту щодо упередженого ставлення працівників поліції під час складання протоколу слід зазначити, що матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.
На доводи апеляційної скарги, що після розмови з захисником ОСОБА_1 надав згоду проїхати до медичного закладу, проте працівниками поліції йому було відмовлено слід зазначити наступне.
Так, враховуючи досліджені докази, суддя апеляційного суду вважає, що згода через деякий час на огляд не заслуговує на увагу, оскільки після виявлення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 поліцейські запропонували йому пройти огляд у медичному закладі, на що він тривалий час сперечався та ухилявся від надання відповіді. Подальше висловлення згоди, яка мала місце після складання протоколу та інших документів, вказує на тривалість позиції водія щодо небажання проходити відповідний огляд та вказує на мінливість позиції, що також може розцінюватися як фактична відмова. 
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним. 
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справу переглянуту в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29 травня 2024 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                 В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 317/1943/24