ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2024 р. 	Справа № 520/7188/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 (суддя Бадюков Ю.В.; м. Харків) по справі № 520/7188/24
за позовом   ОСОБА_1     
до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерство внутрішніх справ України  (далі по тексту – відповідач, МВС України), третя особа - Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі по тексту – третя особа, ліквідаційна комісія), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України (код ЄДРПОУ 00032684) щодо неприйняття рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, внаслідок хвороби, що мала місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (код ЄДРПОУ 00032684) прийняти відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» рішення про призначення і виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, внаслідок хвороби, що мала місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у пункті 14 Порядку № 850 не передбачено такої підстави для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги як відсутність представників закладів охорони здоров`я МВС при проведенні медико-соціальної експертизи позивача. Позивач при подачі документів дотримався вимог Порядку №850, а тому є протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо не прийняття одного із рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 щодо ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, внаслідок хвороби, що мала місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
Зобов`язано Міністерства внутрішніх справ України (код ЄДРПОУ 00032684) повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, внаслідок хвороби, що мала місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, і додані до неї документи разом із висновком Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області та прийняти одне із рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Відповідач частково не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_1 12.10.2022 під час первинного огляду МСЕК було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується Випискою з акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 337873. В подальшому позивачу 20.10.2023 під час повторного огляду МСЕК було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується Випискою з акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 309033. Але вже 15.01.2024 у новій Виписці з акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 692368 позивачу підтверджено ІІ групу інвалідності, але вже внаслідок захворювання, яке пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області було складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності та направлено до МВС України. З посиланням на положення пункту 2 розділу ІІ Положення про департамент охорони здоров`я МВС України (далі – ДОЗ МВС), затвердженого наказом МВС України від 17.10.2023 № 841, відповідач вказує, що ДОЗ МВС України при розгляді отриманих матеріалів зауважено, що медико соціальна експертна комісія позивачу проведена з порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 відповідно до якого медико соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю до складу яких входять, зокрема, представники закладів охорони здоров`я МВС. Крім того, Комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. При проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, позивач направлення на медико-соціальну експертну комісію в ДУ «ТМО МВС України по Харківській області» не оформляв. Крім того, зв`язок захворювань ОСОБА_1 із проходженням служби в органах внутрішніх справ було установлено ще у 2011 році, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 02.03.2011 № 135, що в свою чергу давало право заявнику на встановлення 2 відсотків втрати працездатності з установленням інвалідності або без установлення інвалідності протягом тривалого часу після звільнення. Проте у надісланих до МВС матеріалах була відсутня інформація про наявність чи відсутність у заявника попереднього встановлення відсотка втрати працездатності з установленням інвалідності або без установлення інвалідності, що унеможливило здійснення перевірки надісланих матеріалів на відповідність вимогам пункту 4 Порядку. Вищезазначені невідповідності надісланих матеріалів позивача вимогам Положення унеможливила прийняття Міністерством рішення за ними згідно з Порядком, у зв`язку з чим матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги листом МВС України від 29.02.2024 (вих. № 5648/49-2024) було повернуто до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області на доопрацювання.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 1992 р. по 16.02.2011 р. проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме на посаді заступника начальника ВКР ХМУ ГУМВС в Харківській області.
Наказом по особовому складу № 22 о/с від 16.02.2011 р., з урахуванням наказу по особовому складу № 36 о/с від 15.03.2011 р. в часткову зміну пункту наказу, позивача було звільнено у запас Збройних сил за ст. 64 п. «Б» (через хворобу). Підстава: свідоцтво про хворобу № 135 від 02.03.2011р.
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 135 від 02.03.2011 р. військово-лікарською комісією УМВС України в Харківській області позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Також комісією встановлено, що захворювання, яке має позивач, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України (пункт 12 свідоцтва).
Після звільнення зі служби та до жовтня 2022 року позивач не проходив медико-соціальну експертну комісію для встановлювалася інвалідності та/або ступеня втрати працездатності, у зв`язку із отриманням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.
12.10.2022 позивача первинно (вперше) було оглянуто медико-соціальною експертною комісією, за наслідком чого позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності з 11.10.2022 р. з причиною інвалідності «загальне захворювання», про що складено виписку до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 337873 від 12.10.2022 р. та визначено дату чергового переогляду - 11.10.2023 р.
У листопаді 2022 року, позивач, з метою встановлення йому інвалідності та/або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у зв`язку із отриманням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС. звернувся до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Харківській області із заявою про видачу йому направлення на медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), як до свого колишнього роботодавця.
Листом Головного управління МВС України в Харківській області за підписом заступника голови ліквідаційної комісії № 3401 вс/119-12/01-2022 від 24.11.2022 р. позивачу відмовлено у видачі відповідного направлення.
Зазначену відмову позивачем було оскаржено в судовому порядку, за наслідком чого, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2023 р., залишеним без змін Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2023 р. у справі № 520/10496/22 визнано протиправною відмову Головного управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії у видачі направлення позивачу на медико-соціальну експертну комісію та зобов`язано Головне управління МВС України в Харківській області в особі Ліквідаційної комісії видати позивачу направлення на медико-соціальну експертну комісію. Судове рішення у справі № 520/10496/22 набрало законної сили 30.10.2023. 
20.10.2023, до моменту прийняття Другим апеляційним адміністративним судом постанови у справі № 520/10496/22, позивача повторно було оглянуто медико-соціальною експертною комісією, за наслідком чого позивачу було встановлено II групу інвалідності з 01.11.2023 р. з причиною інвалідності «загальне захворювання», про що складено виписку з акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 309033 від 20.10.2023 р.
Після набрання судовим рішенням у справі № 520/10496/22 законної сили, Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Харківській області видано позивачу направлення на медико-соціальну експертну комісію, з метою встановлення йому інвалідності та/або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у зв`язку із отриманням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.
15.01.2024 на підставі такого направлення позивача оглянуто медико-соціальною експертною комісією, за наслідком чого позивачу було встановлено II групу інвалідності з 17.10.2023 та змінено категорію захворювання, встановивши, що «Захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ», про що складено виписку до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 692368 від 15.01.2024 р.
Крім того, позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках - 70 % у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що складено довідку Серії 12 ААА № 061023 від 15.01.2024.
Позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області з заявою (рапортом) про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що за результатами огляду МСЕК йому встановлено II групу інвалідності, яка пов`язана із проходженням служби в ОВС з наданням повного переліку документів.
Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області складено висновок щодо виплати грошової допомоги у сумі 536 800, 00 грн та разом з усіма документами направлено до МВС України для його розгляду.
Міністерство внутрішніх справ України листом від 29.02.2024 № 5648/49-2024 Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги повернуто до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області на доопрацювання.
Позивач, вважаючи дії відповідача щодо неприйняття рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення в частині задоволених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), однак у спірному випадку жодного рішення за документами позивача прийнято не було, що свідчить про порушення прав позивача протиправними діями відповідача внаслідок недотримання встановленого законодавством порядку вирішення цього питання, оскільки повернення документів на доопрацювання, Порядком №850 не передбачено.
З цих підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, внаслідок хвороби, що мала місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, і додані до неї документи разом із висновком Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області та прийняти одне із рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII, який набрав чинності 07.11.2015, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".
Відповідно до пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги регулювався нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі – Порядок №850).
Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело  до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або  не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після  закінчення  цього  строку,  але  внаслідок захворювання або нещасного  випадку,  що  мали  місце в період проходження служби в органах  внутрішніх  справ, залежно   від   ступеня  втрати працездатності  йому  виплачується  одноразова  грошова допомога в розмірі  250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного  прожиткового  мінімуму,  встановленого  законом  для працездатних  осіб,  -  у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного  прожиткового  мінімуму,  встановленого  законом  для працездатних  осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку  та  на  умовах,  визначених  Кабінетом Міністрів України. Визначення  ступеня  втрати  працездатності  працівником міліції у період  проходження  служби  в  органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
На виконання вказаної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі    Порядок № 850).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Пунктом 7 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного. ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Пунктом 8 Порядку № 850 встановлено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому, проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
У свою чергу, МВС, відповідно до пункту 9 Порядку № 850, в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у-випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до п.14 Порядку №850, призначення та виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком : учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Зі змісту наведених норм випливає, що керівник органу внутрішніх справ після реєстрації зазначених у пункті 8 Порядку документів готує та подає до МВС висновок щодо виплати грошової допомоги, а МВС після надходження документів приймає одне з двох альтернативних рішень: призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, відмова в призначенні грошової допомоги.
Як встановлено судом, позивач звернувся до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області із заявою (рапортом) про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що за результатами огляду МСЕК йому встановлено II групу інвалідності, яка пов`язана із проходженням служби в ОВС з наданням повного переліку документів.
Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області складено висновок щодо виплати грошової допомоги у сумі 536 800, 00 грн. та разом з усіма документами направлено до МВС України для його розгляду.
Міністерство внутрішніх справ України листом від 29.02.2024 № 5648/49-2024 Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги повернуто до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області на доопрацювання.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Порядком № 850 не передбачено можливості повернення МВС України на доопрацювання поданих заявником документів і висновку керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, щодо виплати грошової допомоги. 
Такий висновок суду щодо тлумачення змісту Порядку кореспондуються із правовою позицією Верховного Суду, що наведена у його постановах у постановах від 03.04.2018 у справі № 750/5581/17, від 22.05.2018 у справі №285/1538/17, від 16.03.2020 у справі №641/10426/16-а, від 05.02.2020 у справі №580/103/19, від 30.06.2021 у справі №822/2942/17, від 06.07.2022 у справі № 760/18634/16-а та від 22.09.2022 у справі №360/1605/21.
Таким чином, відповідач не виконав обов`язку щодо прийняття одного з рішень, передбачених у пункті 9 Порядку №850, не здійснив розгляд заяви позивача по суті та не вирішив питання про призначення або відмову у призначенні такої допомоги.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо повернення без прийняття рішення матеріалів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, є протиправними, що є підставою для зобов`язання МВС України повторно розглянути заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, внаслідок хвороби, що мала місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, і додані до неї документи разом із висновком Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Харківській області та прийняти одне із рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини”, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі “Проніна проти України” (рішення від 18.07.2006).
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 по справі № 520/7188/24 - залишити без змін в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 . 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова