Справа №752/7663/24	 	 	 	Головуючий у І інстанції Єсауленко М.В.	
Провадження № 33/824/3418/2024 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП	 	 	 	Доповідач у 2 інстанції Шроль В. Р.  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
12 липня 2024 року                                                                               м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду В.Р.Шроль, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 травня 2024 року, якою
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм у ДСНС, який                                               проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1                   в дохід держави 605 грн. 60 коп. судового збору,
 
В С Т А Н О В И В :
 
За постановою  ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він           29 березня 2024 року о 00 год 15 хв, керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta», н.з. НОМЕР_1 по пр. Науки, 94/5 у м. Києві, і після виявлення ознак алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що зафіксовано на нагрудні камери поліцейських № 473571, 473256, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, скоївши адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, справу розглянуто поверхнево, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
 
Вважає, що працівниками поліції було порушено вимоги                          ст. 266 КУпАП, оскільки вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається  безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння. Працівниками поліції не здійснювалось фактичної перевірки наявності ознак алкогольного сп`яніння, а   ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за відсутності виявлення у нього ознак такого сп`яніння. 
 
Висновки суду про те, що ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкогольних напоїв та перебування в стані алкогольного сп'яніння, є невірними, оскільки ним було повідомлено лише те, що він випив келих вина напередодні 28.03.2024 о 14-00 та не перебував в стані сп'яніння 29.03.2024.
 
Зазначає, що від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки                  ОСОБА_1 не відмовлявся, та на вимогу працівників поліції продув декілька разів у прилад «Драгер», однак жодних результатів даний пристрій не відобразив. Також звертає увагу, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, однак працівники поліції йому повідомили, що в будь-якому випадку, незалежно від того чи пройде він огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, чи проїде до медичного закладу, чи взагалі відмовиться проходити огляд на стан сп`яніння, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, що взагалі позбавляло сенсу проходити даний огляд,  а також погрожували ОСОБА_1 викликом його керівництва серед ночі, що безумовно вплинуло на зміну його вибору.
 
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі  відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
 
Вимогами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у постанові,  суддя обґрунтував доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема у відеозапису події.
 
Сукупності доказів суддя надав належну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 
З відеозапису вбачається, що після зупинення працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 під час комендантської години, на запитання працівника поліції останній підтвердив, що дійсно вживав алкогольні напої і працівником поліції зауважено про наявність такої ознаки як запах алкоголю з порожнини рота. При цьому на якому етапі було оголошено про наявність ознак алкогольного сп'яніння (під час перебування водія за кермом чи після того, як останній вийшов з автомобіля) не має принципового значення, оскільки ознаки алкогольного сп'яніння, які були очевидними, були оголошені водієві і останній про їх наявність не заперечував та підтвердив вживання ним алкогольних напоїв, тому твердження апеляційної скарги про відсутність встановлених ознак алкогольного сп`яніння не відповідають доказам, наявним в матеріалах справи.
 
Із відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 імітував проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, не дотримуючись роз`яснень та інструкцій працівників поліції щодо використання вказаного приладу, що  призвело до неможливості отримання результатів огляду.
 
Працівниками поліції також було роз'яснено можливість проходження огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, однак ОСОБА_2 не бажав сідати в автомобіль працівників поліції для доставки його до медичного закладу та в кінцевому випадку прийняв рішення про відмову від проходження огляду на стан сп'яніння. 
 
Ознак примушування ОСОБА_2 працівниками поліції  до відмови від проходження огляду на стан сп'яніння матеріалами відеозапису не зафіксовано.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновку судді про доведеність належними і допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують.
 
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33 КУпАП .
 
Порушень норм процесуального прав, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.
 
За таких обставин постанова є законною.
 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва  від 20 травня 2024 року щодо ОСОБА_1 без зміни.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      В. Р. Шроль