Справа № 347/3022/23 
Провадження № 22-ц/4808/918/24 
Головуючий у 1 інстанції КІЦУЛА Ю. С. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої (судді-доповідача)        Пнівчук О.В.
суддів:                                        Бойчука І.В., Томин О.О.
з участю секретаря                        Шемрай Н.Б., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мазурик Зоряна Ярославівна, на рішення Косівського районного суду від 15 квітня 2024 року, у складі судді Кіцули Ю.С., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в:
У листопаді 2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.04.2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1192-8718 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 18 000 грн, строк кредитування 300 днів, заявлений строк - 14 днів, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка - 3,00% в день. 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором утворилась заборгованість у розмірі 62 982,04 гривень, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 11 738,88 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 51 243,16 гривень. 
Позивач просив задовольнити позов, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати.
Рішенням Косівського районного суду від 15 квітня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1192-8718 від 21.04.2023 року в розмірі 62 982,04 гривні та судові витрати 2 147,20 гривень.
На вказане рішення представник ОСОБА_1 адвокат Мазурик З.Я. подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду необґрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Зазначає, що сторони уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1192-8718 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua).
Вважає, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за кредитним договором, а саме щодо нарахування заборгованості за нарахованими процентами у сумі 51243,16 грн.
Вказує, що розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем, отже є неналежними доказами існування боргу.
Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем.
Заборгованість відповідача за кредитом становить 18000 грн. При цьому заборгованість за відсотками позивач нарахував в розмірі 85026,54, яка у 5 разів перевищує розмір боргу, а просить стягнути заборгованість у розмірі 51243,16 грн, тому що сплачені відповідачкою гроші за тіло кредиту перераховували у сплату відсотків.
Вважає, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливим в розуміння статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту складає лише 18000 грн.
Електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». На підтвердження укладення кредитного договору позивачем було надано роздруківку тексту кредитного договору. Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитного договору створювалися в порядку, визначеному законом «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.
Вважає, що надані паперові копії кредитного договору не можуть вважатись електронними документами, оскільки не відповідають вимогам статей 5,7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не є належними доказами укладення договору між відповідачкою то позивачем.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подало відзив на апеляційну скаргу. 
Вказує, що відповідач попередньо ознайомився з Договором та Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту, інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1192-8718 (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України, які складають єдиний договір в якому визначаються всі його істотні умови. 
Зазначає, що на підтвердження укладання кредитного договору № 1192- 8718 від 21.04.2023 року відповідачем з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було надано суду електронний доказ в паперовій формі (роздруківка тексту кредитного договору), оскільки це електронний договір, який підписаний одноразовим ідентифікатором «A4753». Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.
Відповідач підписав кредитний договір № 1192- 8718 від 21.04.2023 року відповідно до розділу 12 Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором A4753, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу.
Зазначає, що при заповненні заявки на отримання грошових коштів відповідач сам обрав базовий період, а саме 14 днів, протягом якого він буде сплачувати саме відсоток.
Крім того, звертає увагу на той факт, що відповідач в загальній кількості 4 рази оформлювала кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору. 
Таким чином, враховуючи вищезазначене, у кредитному договорі № 1192- 8718 від 21.04.2023 сторонами було погоджено умови щодо розміру та сплати процентів і ОСОБА_1 погодилась з такими умовами, шляхом використання електронного підпису договору одноразовим ідентифікатором A4753.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Згідно наданого розрахунку заборгованості, здійснено лише нарахування по процентам (згідно п.п. 4.6. та 10.1 Договору) за користування кредитом в строк договору (згідно п. 4.8. Договору), що погоджений між сторонами.
Вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права.
Просить апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Жовта А.С. підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а відтак колегія суддів відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України, дійшла висновку про розгляд справи у відсутності представника позивача.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит, однак не виконала грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами договору. 
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, 21.04.2023 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1192-8718 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua). 
Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту ТОВ «УКР Кредит ФІНАНС» (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР Кредит ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
Відповідно до умов п. 3.8 Договору про відкриття кредитної лінії № 1192-8718 У разі погодження із запропонованими Кредитодавцем умовами Договору, Позичальник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття пропозиції Кредитодавця (акцепт) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається Кредитодавцем Позичальнику в СМС-повідомленні або надається шляхом здійснення дзвінка на номер телефону, який був наданий Позичальником, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Накладення Позичальником електронного підпису у формі одноразового ідентифікатору здійснюється шляхом введення отриманого одноразового паролю у відповідне поле форми на веб-сайті Кредитодавця.
Підписавши кредитний договорів, відповідачка погодилась з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «УКР Кредит Фінанс».
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 18 000 гривень, строк кредитування 300 днів, заявлений строк - 14 днів, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка - 3,00% в день.
Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту - ОСОБА_1 було перераховано кредитні кошти в сумі 18 000,00 грн за кредитним договором № 1192-8718 від 21.04.2023 року на її платіжну картку № НОМЕР_1 . 
Відповідно до довідки про укладений договір станом на 03.10.2023 року загальна кількість днів користування кредитом становить 165 днів, кількість користування ставкою 2,5 % - 84 днів, кількість користування ставкою 3% - 81 днів. Основний борг 11 738,88 гривень, залишок відсотків 51 243,16 грн, загальна заборгованість становить 62 982, 04 грн.
Умовами кредитного договору передбачена стандартна процентна ставка 3 % за кожен день користування кредитом та застосовується протягом всього строку дії договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою (п. 4.6 Договору).
Пільгова процентна ставка 2,5 % в день застосовується протягом першого Базового періоду та надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця (п. 10.1 Договору).
Відповідно до п. 4.4 договору Базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду, крім випадку: якщо позичальник у поточному базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору.
Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду (п. 4.5. Договору).
Згідно наданого позивачем розрахунку основний борг, з урахуванням внесення відповідачкою коштів на погашення кредиту, становить 11 738,88 гривень. 
Отже доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно встановив, що прострочена заборгованість за нарахованими процентами становить 51 243,16 грнне знайшли свого підтвердження. 
Не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що суд не взяв до уваги, що згідно приписів статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. 
Суд першої інстанції правильно встановив, що умови договору про відкриття кредитної лінії № 1192-8718 від 21 квітня 2023 року відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому частиною першою статті 1054 ЦК України. Положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані щодо розміру процентів за користування кредитом. У даній справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником.
Крім того, договір, укладений між сторонами у встановленому порядку недійсним не визнаний, а при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляла зустрічних вимог про визнання кредитного договору недійсним у частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Відповідач підтвердив факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та виникнення заборгованості за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (позики) відповідач суду першої та апеляційної інстанції не надав, також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов правильного висновку про задоволення вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та постановив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.
З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду від 15 квітня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 22 серпня 2024 року.

Головуюча                                                                О.В. Пнівчук
Судді:                                                                        І.В. Бойчук
                                                                       О.О. Томин