ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/8032/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 липня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                              Аліменка В.О.,
суддів                                                  Бєлової Л.В., Костюк Л.О.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо Фуд" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И Л А:
до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільпо-Фуд» з позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №/2022/010030/1 від 05.08.2022.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року позов задоволено. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, апелянт посилається на необґрунтованість позовних вимог та хибність висновків суду першої інстанції про неправомірність рішень митного органу.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга   не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Сільпо-Фуд» (місцезнаходження: 02090, м. Київ, просп. Павла Тичини, буд. 1В, каб. 188, ідентифікаційний код 40720198) є юридичною особою, запис про яку внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.08.2016, номер запису 10671020000024685.
Судом встановлено, що 23.05.2022 між ТОВ «Сільпо-Фуд» (Покупець) та «Dakpol» T. Grzejdak, P. KolosowskiSp. J. (Польща) [Постачальник] укладено контракт № 2553 на поставку товарів.
Згідно з пунктом 3.1 цього контракту на умовах, визначених цим контрактом Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлений товар. Ціна, кількість та асортимент товару зазначається в інвойсах. Процедура узгодження замовлення товару та виконання поставки регулюється цим контрактом. Якщо в інвойсі передбачені інші умови поставки, строки оплати, ніж контрактом, застосуванню підлягають умови інвойсу для партії товару.
В інвойсі від 02.08.2022 № 105/Е/2022 зазначено наступну ціну, кількість та асортимент товару, який має бути поставлений ТОВ «Сільпо-Фуд»: 1) «Баклажан свіжий» у кількості 7150 кг (вага нетто), за ціною 4,00 PLN за одиницю товару, на суму 28 600,00 PLN; 2) «перець червоний, свіжий» у кількості 7150 кг (вага нетто), за ціною 6,40 PLN за одиницю товару, на суму 45 760,00 PLN. Загальна сума поставки цих товарів 74 360,00.
Перевезення вказаного товару здійснювалося за умовами договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 06.11.2017 № ЛОГ-169, який укладений між ТОВ «Сільпо-Фуд» (Замовник) та ТОВ «Олена Транс Груп» (Виконавець).
Згідно з пунктом 2.1 договору від 06.11.2017 № ЛОГ-169 Замовник доручає, а Виконавець здійснює транспортно-експедиторське обслуговування вантажу за рахунок Замовника у міжнародному сполученні і на території України.
Відповідно до пункту 4.9 цього договору вантажно-транспортними документами є CMR, коли у заявці на перевезення місце завантаження знаходиться за кордоном.
Пунктами 6.1, 6.3 договору від 06.11.2017 № ЛОГ-169 передбачено, що ціна договору складається із суми актів виконаних робіт, підписаних сторонами. Термін оплати 30 банківських днів з дати доставки вантажу вантажоодержувачем, але після отримання від виконавця оригіналів рахунку, акта виконаних робіт, CMR або ТТН та довідки про транспортні витрати.
04.08.2022 позивачем до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Східний» Київської митниці у електронному вигляді була подана декларація, якій після опрацювання у АСМО «Інспектор» присвоєний реєстраційний номер UA100350/2022/607981.
До декларації були додані наступні документи:
- сертифікат якості від 02.08.2022 № б/н;
- рахунок-фактура (інвойс) від 02.08.2022 № 105/Е/2022;
- товарно-транспортний документ (CMR) від 02.08.2022 № б/н;
- сертифікат про походження товару EUR-1 від 02.08.2022 № PL/MF/AS 0164020;
- виписка з бухгалтерської документації від 11.07.2022 № UA90 3071 2300 0002 6008 6104 2351 5;
- банківський платіжний документ, що стосується товару, від 19.07.2022 № 7734725;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 04.08.2022 № 134;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 03.08.2022 № 2553-26 1;
- прайс-лист виробника від 02.08.2022 № б/н;
- страховий поліс від 03.08.2022 № 49855;
- зовнішньоекономічний контракт від 23.05.2022 № 2553;
- договір страхування від 15.05.2019 № 101049808;
- договір (контракт) про перевезення від 06.11.2017 № ЛОГ-169;
- додаток до страхового полісу від 15.05.2019 № 1;
- заява на відстрочення сплати митних платежів від 01.07.2022 № 16549/13/E3;
- заявка на перевезення від 02.08.2022 № 50654;
- комерційна пропозиція від 02.08.2022 N° б/н;
- копія митної декларації країни відправлення від 02.08.2022 № 22PL445010E2022043.
Декларантом було обрано основний метод визначення митної вартості товару - «За ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)».
Під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідач дійшов висновку, що документи, надані позивачем для митного оформлення, містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:
1) згідно з наданими документами неможливо визначити вартість транспортування, саме за цією поставкою, відповідно до договору про надання транспортно-експедиторських послуг від 06.11.2017 № ЛОГ-169 вартість та форми транспортування узгоджуються у письмових заявках до договору (заявка № 50654 від 02.08.2022 оформлена на 19000кг вантажу, до митного оформлення надійшло 16198кг).
2) у рахунку на оплату транспортних послуг від 04.08.2022 № 134 відсутні відомості (номер інвойсу, або назва товару або вага), що не дає можливість ідентифікувати вантаж, який перевозився. Відомості щодо вартості експедиційних послуг у наданих документах відсутні;
3) вартість товару у декларації країни відправлення № 22PL445010E2022043 від 02.08.2022 товар (1) 30389 злотих, товар (2) 48623 злотих, а вартість в інвойсі № 105/Е/2022 від 02.08.2022 товар (1) 28600 злотих, товар (2) 45760 злотих.
Таким чином, розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ №/2022/607981 від 04.08.2022 митної вартості товару, митний орган направив позивачу електронне повідомлення, у якому зазначив про те, що за результатами опрацювання документів, поданих разом з митною декларацією, встановлено, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товарів, а документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості.
Посилаючись на положення частин другої, третьої статті 53, статей 54, 57 МК України, митний орган витребував у позивача додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів (за наявності):
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення з перекладом;
8) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а саме вартість експедиційних послуг.
На вказаний запит 04.08.2022 позивач надав висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією ТПП від 04.08.2022 № Ц-642.
Станом на 05.08.2022 позивач подав до митного органу:
- додаткову угоду № 1 від 30.05.2022 до договору № 2553 від 23.05.2022;
- лист ТОВ «Сільпо-Фуд» від 05.08.2022 № 101060 щодо неможливості надання інших додаткових документів для підтвердження митної вартості. В цьому листі позивач повідомив відповідача, що згідно з пунктом 4.9.1 контракту від 23.05.2022 № 2553 передбачено відстрочення платежу, оплата проводиться через 7 календарних днів з моменту митного оформлення, тому оплата товару на момент митного оформлення не здійснювалася і надати платіжні доручення позивач не має можливості.
Також позивач у листі від 05.08.2022 № 101060 вказав, що оскільки товар ще не отримано, а передоплата за товар не здійснювалася, то надати виписку з бухгалтерської документації наразі неможливо, оскільки відсутні записи в бухгалтерському обліку на час митного оформлення.
Крім того, позивач зазначив, що умовами контракту про надання транспортно-експедиторських послуг від 06.11.2017 № ЛОГ-169 (пунктом 6.3) передбачено відстрочення платежу (оплата наданих послуг проводиться через 30 календарних днів з дати поставки товару), відтак оплата транспортно-експедиторських послуг на момент митного оформлення товару не здійснювала і платіжні документи на оплату таких послуг наразі не можуть бути надані.
З урахуванням наведених доводів позивач просив Київську митницю Держмитслужби прийняти рішення щодо визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту).
Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що надані позивачем додаткові документи були прийняті до уваги, але не дали можливості спростувати виявлені недоліки та розбіжності, та не містили об`єктивної інформації для підтвердження митної вартості.
Також відповідач зазначив, що позивачем не було надано в повному обсязі витребуваних документів:
- акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, сум та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів (за наявності);
- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури (за наявності).
За результатами проведених консультацій відповідач дійшов висновку, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору, та відсутність інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних за характеристиками товарів, вироблених в тій же країні, що і спірний товар (ст. 61 МК України). При цьому декларантом під час проведення з ним консультацій такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів.
Крім того, відповідач вказав, що методи визначення митної вартості 2в - 2г на основі віднімання та додавання вартостей не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. За умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2ґ резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару № 1 «Баклажани свіжі» митна декларація від 12.07.2022 №/2022/045816 (вартість згідно з джерелом інформації 1,60 доларів США за 1 кг), товар №2 «Перець солодкий, червоний, свіжий» митна декларація від 29.07.2022 №/2022/24664 (вартість згідно з джерелом інформації 1,50 доларів США за 1 кг).
05.08.2022 Київська митниця Держмитслужби прийняла рішення про коригування митної вартості №UA100350/2022/010030/1, яким скоригувала заявлену позивачем в митній декларації ІМ40ДЕ №/2022/607981 митну вартість товару № 1 «Баклажани свіжі» з 28600 PLN до 52706,23 PLN, товару №2 «Перець солодкий, червоний, свіжий» з 45760,00 PLN до 49412,22 PLN, з одночасним оформленням картки відмови у митному оформленні №UA100350/2022/000077.
З метою випуску товарів у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ № UA100350/2022/608043 від 05.08.2022, а митний орган прийняв рішення про випуск товару під грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів (фінансову гарантію) в розмірі 53 761,07 грн.
Водночас, не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, ТОВ «Сільпо-Фуд» звернулося до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України,   Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно п. 23, 24 ч. 1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Статтями 49, 50 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. (ч. 1, 2 ст. 51 МК України).
Згідно ч.1 - 3 ст. 57   МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1 - 2 статті 58 МК України визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64 "Резервний метод" МК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно ч. 1 - 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 - 6 статті 53 МК України).
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 - 3 ст. 54 МК України).
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Частиною 1, 2 ст. 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).
Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).
При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Судом встановлено, що Київська митниця Держмитслужби в оскаржуваному рішенні вказала, що позивачем не надано акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, сум та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів (за наявності); банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунку-фактури (за наявності).
Для підтвердження транспортних витрат разом з митною декларацією ТОВ «Сільпо-Фуд» подало під час митного оформлення митному органу:
- товарно-транспортний документ (CMR) від 02.08.2022 № б/н;
- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 04.08.2022 № 134;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 03.08.2022 № 2553-26_1;
- договір (контракт) про перевезення від 06.11.2017 № ЛОГ-169;
- заявку на перевезення від 02.08.2022 № 50654.
Позивачем було надано до митного оформлення CMR, про що свідчить запис у графі 44 МД.
Щодо документів, які підтверджують вартість перевезення, то до таких документів відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296, можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.
Слід зазначити, що у наданому позивачем рахунку на перевезення зазначені: реквізити сторін, реквізити договору перевезення, номер інвойсу, маршрут, номер автотранспортного засобу та напівпричепу, яким здійснювалося перевезення і який зазначений у CMR (графа 17 у CMR).
З огляду на викладене суд відхиляє доводи відповідача про ненадання акта виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, оскільки вся необхідна інформація для підтвердження транспортних витрат містилася у рахунку на перевезення.
Також суд критично ставиться до висновків відповідача про ненадання до оформлення банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, оскільки на момент митного оформлення, транспортно-експедиторські послуги ще не були оплачені, що виключає можливість подачі платіжних документів на підтвердження здійснення оплати.
Суд відхиляє і довід відповідача, про те, що в декларації країни відправлення № 22PL445010E2022043 від 02.08.2022 зазначена вартість товару (товар 1 - 30389 злотих, товар 2 - 48623 злотих) інша, ніж в інвойсі № 105/Е/2022 від 02.08.2022 (товар 1 - 28600 злотих, товар 2 - 45760 злотих), наданому митному органу, оскільки за змістом вказаної декларації країни відправлення в графі 46 відображена статична вартість товару, яка не завжди відповідає фактурній вартості, зазначеній у митній декларації. До того ж заявлена позивачем митна вартість товарів підтверджується наданими до митного оформлення документами.
Суд також зазначає, що за змістом оскаржуваного позивачем рішення наведений довід відповідача не був підставою для здійснення коригування митної вартості товарів.
Колегія суддів зазначає, що   наразі, законодавство за митним органом закріпило право за умови наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей       щодо числового значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари витребовувати додаткові документи.
При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
При цьому, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
В даному випадку відповідачем не доведено, що подані позивачем документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують   числові значенні складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім того,   відповідач не обґрунтував та не довів неможливості визначення митної вартості за ціною контракту та неможливості її визначення за жодним методом, що передує резервному.
Так,   в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом.
Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.
У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.
Решту доводів апеляційної скарги щодо обставин та фактів, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення на момент його прийняття   колегія суддів не приймає до уваги.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо-Фуд" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.
У рішенні ЄСПЛ від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
В даному випадку доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. 
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Київської митниці - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024  року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач                                                             В.О. Аліменко

Судді                                                                                 Л.В. Бєлова

                                                                                          Л.О. Костюк