ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 701/618/21		
Провадження № 22-ц/821/1199/24		
категорія: 351000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи: 
скаржник (стягувач):  ОСОБА_1 
орган, дії якого оскаржуються: головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бундєлєва Олександра В`ячеславівна
заінтересована особа (боржник):  ОСОБА_2 

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 11 червня 2024 року ( ухвалену в приміщенні Маньківського районного суду Черкаської області під головуванням судді Маренюка В.Л.) у справі за скаргою ОСОБА_1 до головного державного виконавця ВДВС у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ), заінтересована особа (боржник): ОСОБА_2 на дії/бездіяльність органу примусового виконання,-

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст вимог скарги

03 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії головного державного виконавця ВДВС у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) Бундєлєвої О.В.
В обґрунтування скарги вказує, що у провадженні ВДВС у м. Умань перебуває виконавче провадження № 69889936 з виконання виконавчого листа № 701/618/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , виданого на підставі рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 15.09.2022 року.
22.05.2024 постановою головного державного виконавця ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бундєлєвої О.В. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В постанові вказано: «...Здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходу щомісячно, починаючи з 01.05.2024 року, з яких: 5000 грн. як поточні аліменти, а решту утримання на погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 44036 гривня (UAH), що виникла на 01.05.2024 року....».
28.05.2024 постановою головного державного виконавця ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бундєлєвої О.В. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В постанові вказано: «...Здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 5000 грн., щомісяця, починаючи з 01.05.2024 року і до повноліття дитини...».
Як вбачає скаржник з розрахунку заборгованості, сформованого державним виконавцем Бундєлєвою О.В. боржник ОСОБА_2 не сплачує аліменти з березня 2024 року та має заборгованість за березень, квітень та травень 2024 року, при тому з незрозумілих скаржнику причин державний виконавець проводить перерахунок і вказує, що аліменти стягувати з 01.05.2024 року, не обґрунтовуючи підстав звільнення ОСОБА_2 , від сплати аліментів на утримання дитини за березень 2024 та квітень 2024 року.
Скаржниця вказує, що саме через втрату державним виконавцем Бундєлєвою О.В., виконавчого листа, з березня 2024 року не стягуються аліменти на утримання дитини, а тепер своїми незаконними діями державний виконавець позбавила знову дитину аліментів та звільнила батька від сплати заборгованості за березень 2024 та квітень 2024 року, при тому, що у постанові Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 року не вказано про необхідність здійснення перерахунку.
Вважає вказані дії державного виконавця незаконними та такими, що завдають значної шкоди малолітній ОСОБА_3 , яка замість 15000 грн. аліментів (із врахуванням боргу за березень-квітень 2024 року), отримає лише 5000 грн.
Внаслідок тривалого невиконання судового рішення та незаконних дій державного виконавця, що виразилися у "списанні боргу з батька" за 2 місяці (березень-квітень 2024), виникають негативні наслідки для дитини, зокрема стан здоров`я дитини та задоволення повсякденних потреб дитини (їжа, одяг).
Крім того, скаржниця вважає що такими діями ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) завдано шкоду, яку вона оцінює в 10000 грн.
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просить суд:
- визнати дії головного державного виконавця ВДВС у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) Бундєлєвої О.В. неправомірними;
- зобов`язати головного державного виконавця ВДВС у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) Бундєлєву О.В. стягнути з боржника ОСОБА_2 заборгованість за несплату аліментів за березень та квітень 2024 року;
- стягнути з ВДВС у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану незаконними діями головного державного виконавця Бундєлєвої О.В. малолітній ОСОБА_3 у розмірі 10000 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 11 червня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції, зокрема, мотивована тим, що матеріали скарги ОСОБА_1 не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчі дії, які вчинялися в межах виконавчого провадження проводилися з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та чинного законодавства України.
Відмовляючи скаржнику в задоволенні скарги щодо визнання дій головного державного виконавця ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) неправомірними, суд першої інстанції не вбачав підстав для стягнення з ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) шкоди в розмірі 10000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 12 червня 2024 року,  ОСОБА_1 , вважаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою, постановленою із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 11 червня 2024 року та прийняти нову, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції, незважаючи на недотримання ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) порядку подання відзиву на скаргу, зокрема не надання доказів його направлення іншим учасникам справи, прийняв останній до розгляду та врахував при прийнятті оскаржуваного судового рішення. На підставі долучених до відзиву доказів державним виконавцем, суд першої інстанції встановив обставини справи, які, на думку скаржниці, не мали відношення до даної справи.
Скаржниця вказує, що саме з дати відновлення ВП №69889936 (06.03.2024 року) державний виконавець повинна нарахувати боржнику аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн. Жодних підстав для перерахунку аліментів, сплачених у ВП №72339971 в рахунок аліментів у ВП №69889936 у державного виконавця не було.
Вважає, що фактично перерахунок, здійснений державним виконавцем є поворотом виконання рішення, який не допускається у справах про стягнення аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на електронну адресу Черкаського апеляційного суду 24 липня 2024 року, Відділ ДВС у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ), вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, а її мотиви такими, що не містять будь-якого правового підґрунтя, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
25 липня 2024 року, до початку судового засідання, на адресу Черкаського апеляційного суду від  ОСОБА_1  надійшла заява про розгляд скарги без її участі в якій остання також заперечує проти прийняття до розгляду відзиву на апеляційну скаргу Відділу ДВС у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ), посилаючись на те, що такий подано з пропущенням строку та з порушенням порядку встановленого Цивільним процесуальним Кодексом України.
       Перевіривши наведені доводи заяви, колегія суддів виходить із наступного.
       Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 27 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження та надано відповідачам строк у 7 днів з моменту отримання копії ухвали на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Відділом ДВС у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) отримано 28 червня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного кабінету (а.с. 114).
Відзив на апеляційну скаргу подано до суду апеляційної інстанції засобами електронної пошти 24 липня 2024.
Враховуючи, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження Відділ ДВС у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) отримав 28.06.2024, строк встановлено у 7 днів з моменту отримання копії ухвали, останнім днем на звернення із відзивом є 05.07.2024, проте подано відзив лише 24.07.2024.
Отже відзив подано з пропуском строку, встановленого ухвалою Черкаського апеляційного суду від 27 червня 2024 року.
Відповідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов’язано його початок.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Згідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.
Колегія суддів зазначає, що як прохальна частина відзиву так і його зміст не містять клопотання про поновлення строку на подання відзиву.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відзив на апеляційну скаргу підлягає поверненню заявнику без розгляду.
Перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Так, 03 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії головного державного виконавця ВДВС у місті Умань Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) Бундєлєвої О.В. в якій вказує, що державним виконавцем незаконно здійснено перерахунок зі сплати аліментів, в результаті чого малолітню дитину ОСОБА_3 незаконно позбавлено права на отримання аліментів за березень та квітень 2024 року.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 виходив з того, що останньою не надано належних та достатніх доказів в обгрунтування своїх вимог, а відтак скаржницею не доведено порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». 
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції.
У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.
Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.
Так, на підтвердження вимог скарги ОСОБА_1 надала копію постанови головного державного виконавця ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бундєлєвої О.В. від 22.05.2024 року, згідно з якою звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Серед іншого, в постанові вказано: «...Здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходу щомісячно, починаючи з 01.05.2024 року, з яких: 5000 грн. як поточні аліменти, а решту утримання на погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 44036 гривня (UAH), що виникла на 01.05.2024 року....»; копію постанови головного державного виконавця ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бундєлєвої О.В. від 28.05.2024, якою звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Серед іншого, в постанові вказано: «...Здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 5000 грн., щомісяця, починаючи з 01.05.2024 року і до повноліття дитини...»; копії постанов про відновлення виконавчого провадження від 26.04.2024 року та від 06.03.2024 року у ВП №№69889936.
Також, стверджуючи про несплату аліментів за березень, квітень 2024 року скаржницею надано скрін шот екрану, на якому розміщено фрагмент розрахунку нарахувань по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №701/618/21, виданого 19.09.2022 року Маньківським районним судом Черкаської області.
Дослідивши подані докази, колегія суддів констатує, що з перелічених вище документів не вбачається за можливе перевірити та встановити правомірність/неправомірність дій державного виконавця, оскільки такі докази не містять повної інформації про здійснені державним виконавцем нарахування зі сплати аліментів, їх сплату боржником ОСОБА_2 , підстави здійсненого державним виконавцем перерахунку заборгованості зі сплати аліментів, а також підстави зміни відрахувань постановою від 28.05.2024 року. Наданий до суду в якості доказу скрін шот екрану, на якому розміщено фрагмент нарахувань по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №701/618/21, виданого 19.09.2022 року Маньківським районним судом Черкаської області, у розумінні вимог ст. 77-80 ЦПК України не є тим доказом, на підставі якого можливо встановити інформацію щодо предмету доказування, дійсні обставини справи та який, в сукупності з іншими доказами, дає змогу дійти висновку про неправомірність дій державного виконавця. Крім того, доданий у якості доказу скрін шот екрану не містить усіх складових розрахунку та з нього не зрозуміло, ким та коли він складений.
Підсумовуючи викладене вище, а також те, що разом з подачею скарги до суду скаржниця, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надала суду достатніх та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, колегія суддів приходить до висновку про відсутність об`єктивних підстав для задоволення поданої ОСОБА_1 скарги.
Водночас, колегія суддів вважає помилковими дії суду першої інстанції щодо прийняття до розгляду відзиву на скаргу.
Так, відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі, в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 178 ЦПК України до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
У частині четвертій статті 395 ЦПК України передбачено, що до відзиву додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Подавши 11 червня 2024 року відзив на апеляційну скаргу, відділ ДВС у місті Умані не долучив до відзиву доказів на підтвердження його надіслання іншим учасниками справи, тим самим позбавлено права скаржницю на подачу відповідних пояснень, заперечень чи спростувань викладеного у відзиві.
Згідно з частиною четвертою статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
З викладеного слідує, що поданий відділом ДВС відзив на скаргу не міг бути прийнятий судом першої інстанції до розгляду та підлягав поверненню.
Проте, всупереч наведеному, районним судом прийнято до розгляду відзив на скаргу та додані до нього докази, в оскаржуваному судовому рішенні надано відповідну оцінку та встановлено обставини справи на підставі доказів, які подані з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.
За результатами перегляду судового рішення від 11 червня 2024 року, доводи апеляційної скарги в частині порушень судом першої інстанції норм процесуального права знайшли своє об`єктивне підтвердження.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення
Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 11 червня 2024 року – скасувати та ухвалити нову.
Скаргу ОСОБА_1 до головного державного виконавця ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) Бундєлєвої Олександри В`ячеславівни, заінтересована особа (боржник): ОСОБА_2 на дії/бездіяльність органу примусового виконання – залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча                                                                        О.В. Карпенко 

Судді                                                                                О.М. Новіков

                       Л.І. Василенко