Номер провадження: 33/813/1220/24
Номер справи місцевого суду: 947/298/24 
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А. 
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
11.07.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А., 
за участю секретаря судового засідання –Чеботар А.Г.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
захисника – Карлінського Андрія Олеговича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
на постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2024 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі605,60 грн. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить об`єднати розгляд апеляційних скарг на постанови Київського районного суду м. Одеси у справах № 947/267/24 та № 947/298/24, та закрити одну з них автоматично за ст. 61 Конституції України, чи ч. 2 ст. 36 КУпАП. Скасувати постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2024 року, яка прийнята з істотними порушеннями прав людини згідно рішень ЄСПЛ, Конституції України ст. 4 Протоколу № 7до ЄКПЛ, а провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
       Всі витрати покласти на Департамент патрульної поліції України.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у об`єднанні матеріалів справи № 947/38662/23, № 947/267/24, № 947/298/24, вважає положення ст. 36 КУпАП імперативними. Зауважує, що судом не враховано, що поліцейській в судові засідання не з`явився. Зазначає що у матеріалах справи № 947/267/24 відеозапис визнано недопустимим доказом, згідно положень ст. 77 КАС України. ОСОБА_1 не роз`яснено процедуру фіксування стану алкогольного сп`яніння, не надано сертифікату на технічний пристрій. Зазначає, що погодився пройти огляд у медичному закладі. Вважає, що відеозапис має ознаки недопустимого доказу, оскільки не є безперервним. ОСОБА_1 заперечується факт керування транспортним засобом. Також звертає увагу на те, що в рішенні у справі № 947/38662/23 є посилання на постанову у справі № 947/298/24, яка прийнята лише 29.03.2024 року. Матеріали справи не містять доказів відсторонення від керування транспортним засобом. 
Проведення огляду в медичному закладі здійснено з порушеннями вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Посилається на зазначення в оскаржувані постанові прізвища ОСОБА_1 та КупАП замість КУпАП.
Посилається на складання в журналі реєстрації медичних оглядів запису про візит ОСОБА_1 з істотними порушеннями, тому вважає висновок недопустимим доказом. Ознака сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, є суб`єктивною та не може бути підставою для направлення на огляд. В акті медичного огляду не зазначено тиск та пульс, хоча ОСОБА_1 скаржився на тиск, однак медична допомога останньому надана не була. Перевірка на точні рухи та поза Ромберга лікарем не проводилась.
Фізіологічна неможливість здати аналіз не може бути розцінена як відмова від проходження огляду. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Карлінський А.О. доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника,апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було в/чинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статей 251, 252КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідальність за ч. 1 ст.130КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 1.3Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні. 
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, до суду надано протокол серії ААД № 552325від 28.11.2023 року.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 552325 від 28.11.2023року, 27.11.2023 року о 22.20 годин по вул. Краснова, 9 в м. Одесі, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, невнятна мова, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння «Драгер» та від незалежного огляду та стан сп`яніння у медичному закладі відмовився.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксовані місце, час та суть адміністративного правопорушення, відеозаписом, відтвореним у судовому засіданні, відповідно до якого зафіксований факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом о 22.08 годині.
Вважав, що сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Факт керування транспортним засобом BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 до повної зупинки на вимогу працівників поліції, підтверджується відеозаписом долученим до матеріалів № 472838 справи та на який міститься посилання в протоколі про адміністративне правопорушення (22:09:03- 22:09:15 години).
Відеозаписи, долучені до матеріалів справи апеляційний суд вважає належними та допустимими доказами, з огляду на те, що останні зроблені у відповідності до положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026.
Посилання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на те, що відеозаписи долучені до матеріалів справи є неналежними доказами відповідно до положень ст. 77 КАС, що встановлено судовим рішенням, апеляційний суд відхиляє, оскільки рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2024 року у справі № 947/38662/23 скасоване постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024.
З Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що у постанові від 21.05.2024року П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив, що «в оскаржений постанові по справі про адміністративне правопорушення від 27.11.2023 серії ЕГА № 1249140 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис та фотознімки саме події правопорушення, надані відповідачем відеозаписи не можуть вважатися належним та допустимим доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення». Зазначені висновки зроблені апеляційним судом у справі № 947/38662/23 предметом якої була постанова по справі про адміністративне правопорушення від 27.11.2023 року серії ЕГА № 1249140, отже вказані висновки не є обов`язковими та не підлягають застосуванню під час розгляду цієї справи, предметом якої є протокол серії ААД № 552325 від 28.11.2023 року.
Посилання на відсутність безперервної відеофіксації апеляційним судом відхиляється, з огляду на те, що долучений до матеріалів справи відеозапис з портативного відеореєстратора №472838 починається з 22:08:00 години та закінчується о 00:52:49 години. Останнім зафіксовано обставини, які мали місце 27.11.2023 – 28.11.2023 року з моменту руху транспортного засобу BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 та його зупинки і до часу складання та вручення протоколу про адміністративне правопорушення № 552325 ОСОБА_1 та є безперервним.
Висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, на який посилається ОСОБА_1 у апеляційній скарзі, апеляційний суд не бере до уваги. Так, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, касаційний суд зазначив «для підтвердження порушення позивачем пункту 15.10 а Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати зокрема відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами відстані автомобіля від пішохідного переходу тощо» та враховуючи відсутність в матеріалах справи жодних доказів, окрім постанови дійшов висновку про те, що «візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку», отже відносини у вказаній справі не є релевантними.
Щодо відповідності процедури огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 вимогам законодавства апеляційний суд зазначає.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок).
Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстави для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. (п. 3 Інструкції).
З переглянутих відеозаписів, долучених до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено необхідність пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі. ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки відмовився, виявив бажання пройти огляд у медичному закладі.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що ознака сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, є суб`єктивною та не може бути підставою для направлення на огляд, апеляційний суд вважає необґрунтованими та звертає увагу на те, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Отже, підстави вважати чи перебувають у стані сп`яніння особи відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.
У медичний заклад ОСОБА_1 доставлений працівниками поліції у відповідності до положень п. 9 Розділу ІІ Інструкції.
Відповідно до п. 7, 8 Порядку поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
До матеріалів справи долучено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лікаря КНП «ООМЦПЗ» ООР від 28.11.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 доставлений на огляд 27.11.2023 року о 22 годині 20 хвилин, відмовився від медичного освідування в присутності двох свідків в повному обсязі (має усі клінічні прояви алкогольного сп`яніння).
У медичному закладі ОСОБА_1 роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння а саме, необхідність продути газоаналізатор Драгер, здати аналіз сечі та пройти візуальний огляд.
Проведення огляду у медичному закладі за допомогою спеціальних технічних пристроїв відповідає вимогам п. 10 Порядку, відповідно до якого огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням, а також положенням п. 9 Інструкції, який визначає, що використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Дослідженими у судовому засіданні відеозаписами підтверджується, що ОСОБА_1 надано можливість пройти огляд із застосуванням спеціальних технічних засобів – газоаналізатора Драгер у медичному закладі, разом з тим, надано за його клопотанням для ознайомлення свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. 
Проте, ОСОБА_1 не вчинив належних дій спрямованих на проходження огляду у медичному закладі. Не зважаючи на неодноразові спроби пройти огляд та зауваження лікаря під час проходження огляду, інструкцій останніх не виконував. 
Положеннями п. 12 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.13 Розділу ІІІ Інструкції).
Якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений (п. 14 розділу ІІІ Інструкції).
З аналізу наведених положень вбачається, що положення п.13 Розділу ІІІ Інструкції не зобов`язує лікаря використовувати для дослідження кров, а надає йому можливість її використання, якщо в обстеженої особи неможливо взяти зразки біологічного середовища, зазначених у п.12 цього розділу Інструкції. 
Апеляційний суд зазначає, що наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які, окрім сечі, можуть бути відібрані, не передбачає можливості особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке вона бажає здати. Зазначений вийнятоквстановлений для випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища.
Окрім зазначеного, огляд на стан сп`яніння проводиться лікарем медичного закладу, у який доставлений водій транспортного засобу, при цьому, враховується, які саме зразки біологічного середовища можна дослідити у цьому закладі охорони здоров`я.
У медичному закладі лікарем повідомлено ОСОБА_1 , що порядок проведення огляду передбачає здачу аналізу сечі. На що останній погодився, заперечень не висловлював. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не наполягав на здачі саме аналізу крові, та разом з тим, не перебував у становищі яке об`єктивно унеможливлювало взяти зразки біологічного середовища - сечі, погодився здавати аналіз сечі, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу. 
Не зважаючи на висловлено усно згоду пройти огляд у медичному закладі шляхом здачі біологічного матеріалу для дослідження – сечі, ОСОБА_1 повідомив, що у нього відсутня фізіологічна потреба у цьому. На питання лікаря чи готовий він здати аналізи ОСОБА_1 відповів «коли захочу».
В цій частині колегія суддів вважає вказані дії такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки незважаючи на відсутність фізіологічної потреби, на яку послався ОСОБА_1 у медичному закладі незабаром, а саме о 00:03:13 годині останній попросив пройти у туалет, вказане прохання було задоволено, на повторну пропозицію поліцейського здати аналіз сечі під час того як ОСОБА_1 знаходився у відповідному приміщенні, останній відмовився о 00:03:58 годині. 
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що під час доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу, поліцейські заїхали до магазину, відеозаписами зафіксовано вживання по дорозі до медичного закладу ОСОБА_1 напоїв.
Враховуючи вказані обставини, доводи захисника щодо обов`язкової наявності у особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння дій активного характеру, відхиляються апеляційним судом. 
З огляду на дії ОСОБА_1 в медичному закладі, які зафіксовані відеозаписами, апеляційний суд вважає, що останні були спрямовані на небажання проходити огляд, вимоги лікаря щодо проходження огляду за допомогою технічного пристрою та здачі біоматеріалу (сечі) останній не виконував на протязі тривалого часу, що обґрунтовано розцінено, як відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Доводи апеляційної скарги щодо зазначення в оскаржуваній постанові прізвища ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 та КупАП замість КУпАП на правильні висновки суду першої інстанції, щодо наявності в діях останнього ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не впливають, є орфографічними описками та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови і на юридичну невизначеність судового рішення не впливають.
Посилання на те, що у журналі реєстрації медичних оглядів відсутні згадування про перший візит ОСОБА_1 . також не спростовують відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, разом з тим, обставини, які підлягають встановленню у вказаній справі стосуються проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі за результатом якого складено протокол № 552325.
Окрім зазначеного, долучені захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності до матеріалів справи копії вказаного журналу не дають можливості встановити наявність чи відсутність будь-яких попередніх записів, окрім запису № 2827 від 27.11.2023 року щодо ОСОБА_1 .
Положеннями п. 19 розділу ІІІ Інструкції визначено, що акт медичного огляду складається в одному примірнику, який залишається у закладі охорони здоров`я, тому посилання в апеляційній скарзі на відсутністьв журналі реєстрації медичних оглядів ПІБ особи, яка проходила огляд в графі «особи, які отримали перший та другий примірник акта» не беруться апеляційним судом до уваги. 
Сумніви, викладені у апеляційній скарзі, щодо відсутності у лікаря-психіатра з дипломом НОМЕР_2 вважатись лікарем-наркологом не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.
З долученого до матеріалів справи акта медичного огляду на стан сп`янінняз метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції лікаря КНП «ООМЦПЗ» ООР від 27.11.2023 року за результатом проведеного лікарем ОСОБА_2 . огляду ОСОБА_1 встановлено: шкіра чиста, речі за сезоном, травм та ушкоджень не має, поведінка – напружена, роздратована, збуджена, балакуча, метушлива, настрій нестійкий, загальмований, скарг не має, під кінець медичного огляду на ВАД, загальмований, балакучий, у свідомості, орієнтований усибіч вірно, мова голосна, змазана, повільна за темпом, шкіра блідо-рожева, очі червоні, язик чистий, вологий, дихання не змінено, рухова сфера без особливостей, міміка млява, тремор пальців рук, травм голови не було, видимих ознак ураження ЦНС немає, різкий запах алкоголю з порожнини рота навіть на відстані 2х метрів. Відмовився від продування Драгеру дуже багато разів, в присутності двох свідків. Симулював, що видихає повітря в Драгер, щоб нічого не показало. У графі 19 акту зазначено – явна клінічна картина алкогольного сп`яніння, висновок за результатом проходження огляду – алкогольне сп`яніння (п. 20 акту).
Заключний діагноз (п. 25 акту) – відмова від проведення медичного освідування у присутності двох понятих у повному обсязі. 
Доводи про те, що перевірка на точні рухи та поза Ромберга лікарем не проводилась апеляційним судом відхиляється, оскількилікарем проведено візуальний огляд ОСОБА_1 за результатом, якого складно акт. 
Зазначення лікарем, який не є фахівцем в галузі права, у акті, що відмова від проходження огляду відбулась у присутності двох понятих, а не двох свідків не має наслідком визнання акту недопустимим доказом. Окрім зазначеного у висновку № 002827 зазначено «відмова від підпису у присутності двох свідків».
Захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності заявлено клопотання про виклик свідка генерального директора КПН «ОМЦПЗ» ООР ОСОБА_3 , обґрунтоване необхідністю встановлення обставин ненадання ОСОБА_1 медичної допомоги. Одеський апеляційний суд ухвалою від 18.06.2024 року відмовив у задоволенні вказаного клопотання, оскільки, як вже зазначалось предметом апеляційного перегляду є постанова Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1ст.130 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №552325 від 28.11.2023рокускладено за відмову у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.
Посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено о 22:20 годині, а в цей час ОСОБА_1 знаходиться в автомобілі працівників поліції в якості пасажира, апеляційний суд відхиляє, оскільки відеозаписом з бодікамери № 473728 зафіксований факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом. Помилкове зазначення часу не є підставою для скасування оскаржуваної постанови. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить об`єднати розгляд апеляційних скарг на постанови Київського районного суду м. Одеси у справах № 947/267/24 та № 947/298/24, та закрити одну з них автоматично за ст. 61 Конституції України, чи ч. 2 ст. 36 КУпАП.
У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності підтримав вказане клопотання. 
Щодо вказаних вимог апеляційної скарги апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Положеннями ст. 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (частина перша). Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень (частина друга).
Із матеріалів справи вбачається, що 27.11.2023 року відносно ОСОБА_1 складено: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 649203 від 27.11.2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 947/267/24), протокол про адміністративне правопорушення серії ААД N? 552325 від 28.11.2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 947/298/24), постанову серії ЕГА № 1249140 від 27.11.2023 року за ст. 183 КУпАП (справа № 947/38662/23).
Положеннями ст. 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Підстави для автоматичного закриття однієї зі справ за ст. 61 Конституції України, чи ч. 2 ст. 36 КУпАП, відсутні оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 649203 від 27.11.2023 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 947/267/24) складено відносно ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, яке мало місце27.11.2023 року о 19 годині 30 хвилин за адресою: м. Одеса, площа Толбухіна 1, а протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 552325 від 28.11.2023 року за ч. 1 ст.130 КУПАП (справа № 947/298/24) складено відносно ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, яке мало місце 27.11.2023 року о 22 годині 20 хвилин за адресою:м. Одеса, вул. Краснова 9. Доводів щодо невідповідності зазначення місця та часу скоєння адміністративного правопорушення апеляційна скарга не містить.
Враховуючи викладене відсутні підстави для висновку про повторне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за одне й те саме правопорушення тому положення статті 61 Конституції України та положення частини другої статті 36Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягають застосуванню.
Також апеляційний суд зауважує, що положеннями КУпАП не передбачено механізму та права апеляційного суду об`єднувати в одне провадження розгляд апеляційних скарг, тому вимоги апеляційної скарги в цій частині задоволенню не підлягають.
Окрім зазначеного апеляційний суд зауважує, що на час розгляду вказаної справи апеляційна скарга ОСОБА_1 у справі № 947/267/24 вже розглянута за результатом якої Одеський апеляційний суд ухвалив постанову від 18.06.2024 року, якою постанову Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасував, що також унеможливлює об`єднання апеляційний скарг.
Доводи апеляційної скарги щодо застосування до ОСОБА_1 фізичного насилля та не надання лікарем медичної допомоги не є предметом апеляційного перегляду, тому останнім під час розгляду апеляційної скарги на постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП оцінка не надається.
Вимоги апеляційної скарги щодо покладення всіх судових витрат включно з судовим збором першої інстанції на Департамент патрульної поліції України задоволенню не підлягають, оскільки покладення обов`язку зі сплати судового збору за подання, як апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, так і стягнутого такою постановою судового збору на Департамент патрульної поліції України положеннями КУпАП не передбачено.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновок про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та не дають достатніх підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Враховуючи викладене, обставини правопорушення й вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України підтверджуються зібраними по справі доказами. Підстави вважати вказані докази неналежними у суду апеляційної інстанції відсутні.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме – відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а тому висновок Київського районного суду м. Одеси, викладений у постанові від 29 березня 2024 рокує законним та обґрунтованим, отже відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
Обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23,33 КУпАП.
Відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                        В.А. Коновалова