ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року	Львів	Справа № 140/35742/23 пров. № А/857/11960/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Глушка І.В. та Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Савчин Анастасії Ігорівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити збільшену додаткову грошову винагороду (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11.03.2024р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

14.12.2023р. за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Савчин А.І., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, із врахуванням уточнених позовних вимог, просила:
визнати протиправною бездіяльність відповідача Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100000 грн. розмірі за період з 01.02.2023р. по 26.02.2023р., з 02.03.2023р. по 08.06.2023р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів /КМ/ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
зобов`язати відповідача Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшену до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01.02.2023р. по 26.02.2023р., з 02.03.2023р. по 08.06.2023р., з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.1-6).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) за наявними матеріалами справи (а.с.29 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виходячи із розрахунку 100000 грн. на місяць за період з 02.03.2023р. по 08.06.2023р. включно пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та/або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням 18.01.2023р., пов`язаним із захистом Батьківщини; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, виходячи із розрахунку 100000 грн. на місяць за період з 02.03.2023р. по 08.06.2023р. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.58-64).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Військова частина НОМЕР_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду скасувати в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову виходячи із розрахунку 100000 грн. на місяць за період з 02.03.2023р. по 08.06.2023р. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.93-99).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що виплата додаткової винагороди здійснювалась позивачу відповідно до постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
При цьому, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я – з дня, коли зазнав такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (зокрема з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Виплата відбувається щомісяця на підставі довідки з медичного закладу, де лікується поранений. Необхідна умова для додаткової винагороди — безперервне стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я. 
Водночас, безперервне лікування бойового травмування, яке було отримано ОСОБА_1 18.01.2023р., закінчилося 18.02.2023р. Після завершення лікування позивача не було спрямовано до іншого лікувального закладу та було виписано. Позивач повернувся до військової частини, приступив до виконання службових обов`язків, а вже потім його було направлено на повторне лікування. Згідно з рапортами командира та на підставі відповідних наказів позивач отримав додаткову винагороду за відповідний період.
Враховуючи вказані обставини, позивач не має права на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн., пропорційно в розрахунку на місяць у період з 18.02.2023р. по 26.02.2023р. та період з 02.03.2023р. по 08.06.2023р., передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Представник позивача – адвокат Савчин А.І. скерувала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дотримався вимог процесуального закону, через що ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.121-129).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 був призваний до військової служби під час загальної мобілізації у зв`язку із веденням військового стану в Україні з 24.02.2022р. 
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 № 2836 від 03.07.2023р. ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та в період з 04.12.2022р. по 20.04.2023р. брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій обл. (а.с.15).
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 256 від 12.09.2023р. ОСОБА_1 з 12.09.2023р. був виключений із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 (зворот а.с.15).
Згідно із записами військового квитка серія НОМЕР_2 станом на сьогоднішній день ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 (зворот а.с.12, а.с.13). 
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 718 від 16.02.2023р. солдат ОСОБА_1 18.01.2023р. під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Золотарівка Луганської обл., перебуваючи на взводному опорному пункті, внаслідок штурмових дій збройних сил російської федерації, отримав бойове поранення, зокрема: вогнепальне кульове наскрізне поранення обох передпліч з вогнепальним переломом верхньої третини діафізи обох кісток лівого передпліччя з незначним зміщенням уламків, вогнепальний перелом нижньої третини діафізи ліктьової кістки правого передпліччя без зміщення уламків (а.с.16).
Позивач отримав тяжку травму, перебував з 19.01.2023р. по 08.06.2023р. на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я після тяжкого порання, зокрема, перша медична допомога була надана у військовому шпиталі м.Краматорська, згодом в шпиталі м.Добропілля, де й був встановлений АЗФ. Для подальшого лікування евакуйований в м.Дніпро та з 19.01.2023р. по 21.01.2023р. перебував на лікуванні в травматологічному відділенні КНП «МКЛ 4» ДМР, що не заперечується відповідачем.
Згідно виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого № 166 від 27.01.2023р. ОСОБА_1 з 22.01.2023р. по 27.01.2023р. перебував на лікуванні у військовому госпіталі Військової частини НОМЕР_4 (зворот а.с.19). 
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 72 від 27.01.2023р. солдат за призовом ОСОБА_1 з 27.01.2023р. у зв`язку з отриманою тяжкою травмою перебував у відпустці за станом здоров`я на 30 днів (зворот а.с.20).
Згідно довідки військово-лікарської комісії № 29 від 02.03.2023р. солдат ОСОБА_1 з 02.03.2023р. у зв`язку з отриманою тяжкою травмою перебував у відпустці за станом здоров`я на 30 днів (а.с.21).
Відповідно до виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 1057 від 09.05.2023р. та перевідного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого травматологічного відділення у КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» № 693 від 24.03.2023р. ОСОБА_1 з 23.03.2023р. по 09.05.2023р. перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» (зворот а.с.21, а.с.22). 
Згідно довідки військово-лікарської комісії № 475/17-2.23 від 09.05.2023р. солдат ОСОБА_1 з 09.05.2023р. у зв`язку з отриманою тяжкою травмою перебував у відпустці за станом здоров`я на 30 днів (а.с.23).
18.07.2023р. військово-лікарської комісією Військової частини НОМЕР_5 було проведено медичний огляд та прийнято постанову у формі довідки військово-лікарської комісії № 8602, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний обмежно придатним до військової служби на підставі ст.ст.78Б, 76Б, 61В, 52Г графи ІІ Розкладу хвороб. Відповідно до цією довідки згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007р. вищевказана травма є тяжкого ступеня (зворот а.с.23).
06.11.2023р. ОСОБА_1 було подано командиру ОК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (Військова частина НОМЕР_6 ) рапорт про здійснення нарахування та виплати йому додаткової винагороди за періоди з 18.01.2023р. по 26.02.2023р., з 02.03.2023р. по 08.06.2023р. пропорційно кількості днів перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я після тяжкого порання (зворот а.с.25, а.с.26).
Відповідачем надана відповідь № 1276 від 15.11.2023р., згідно якої виплата додаткової винагороди здійснюється особовому складу в розмірах згідно наказу командира частини на підставі рапортів командирів підрозділів; згідно наказу № 563 від 01.02.2023р. «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» за січень з розрахунку 100000 грн. – 100000 грн.; згідно наказу № 1082 від 01.03.2023р. «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» за лютий з розрахунку 30000 грн. за 10 діб – 10714 грн. 29 коп.; згідно наказу № 1811 від 02.04.2023р. «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» за березень з розрахунку 30000 грн. за 4 доби – 3870 грн. 97 коп.; згідно наказу № 2250 від 01.05.2023р. «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовця на період дії воєнного стану» за квітень з розрахунку 100000 грн. за 5 діб – 16666 грн. 67 коп.; згідно наказу № 2660 від 01.06.2023р. «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» за травень - 0,00 грн.; згідно наказу № 3306 від 02.07.2023р. «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» за червень - 0,00 грн.; згідно наказу № 3781 від 01.08.2023р. «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» за липень з розрахунку 30000 грн. - 25 діб – 24193 грн. 55 коп.; згідно наказу № 4173 від 01.09.2023р. «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану» за серпень з розрахунку 30000 грн. - 30000 грн.; згідно наказу на звільнення № 256 від 12.09.2023р. виплачена додаткова винагорода за вересень 2023 року за 12 діб з розрахунку 30000 грн – 12000 грн. (а.с.9).

Не погоджуючись із неповною виплатою ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, представник позивача звернулася до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що військовослужбовці Збройних Сил України за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене постановою № 704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р., яка може становити до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення № 402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
З аналізу норм постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн. винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 грн. винагорода.
Оскільки матеріалами справи підтверджено ту обставину, що позивач проходив лікування з моменту вогнепального поранення 18.01.2023р. по 08.06.2023р. (включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та перебувавав у відпустці за станом здоров`я), а отже період лікування підлягає врахуванню до періоду, протягом якого позивач має право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн відповідно до постанови № 168.
При цьому, факти перебування позивача на стаціонарному лікуванні, а також перебування у відпустці за станом здоров`я після закінчення стаціонарного лікування, відповідачем не заперечуються.
Отже, позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн. за період 02.03.2023р. по 08.06.2023р. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та/або перебування у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням 18.01.2023р., пов`язаним із захистом Батьківщини.
При цьому судом встановлено, що у лютому 2023 року додаткова винагорода позивачу в розмірі 100000 грн. була виплачена.
Відтак, належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виходячи із розрахунку 100000 грн. на місяць за період з 02.03.2023р. по 08.06.2023р. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Спір в розглядуваній частині виник у зв`язку із неповною виплатою додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до постанови КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії за період з 01.02.2023р. по 26.02.2023р., з 02.03.2023р. по 08.06.2023р.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині 2 ст.9 вказаного Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами 1 і 2 ч.4 ст.9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України № 64 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 від 24.02.2022р. «Про загальну мобілізацію» КМ України прийняв постанову № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до аб.4 п.1 постанови № 168 (в редакції після 19.07.2022р. згідно з постановою КМ України № 793 від 07.07.2022р.) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також постанову № 168 (в редакції від 19.07.2022р.) доповнено п.2-1, згідно якого порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018р., зареєстр. в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам /порядок № 260/.
Відповідно до п.17 порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

25.03.2022р. для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р., Міністром оборони України прийнято рішення № 248/1298 від 25.03.2022р. та № 248/1529 від 18.04.2022р.
Згідно рішення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022р., чинного на час виникнення та існування спірних правовідносин, документальне підтвердження вказаних фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Також згаданим наказом передбачений перелік випадків, згідно з яким не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовці, зокрема, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного з залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).
При цьому зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у пунктах 4-8, 10, які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.

З урахуванням вищеозначеного рішення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022р., у подальшому наказом Міністерства оборони /МО/ України № 44 від 25.01.2023р. затверджено зміни до Положення № 260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.
Так, згідно з п.9 розд. XXXIV Положення № 260 (тут і далі в редакції наказу МО України № 44 від 25.01.2023р.) накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Пунктом 10 розд. XXXIV Положення № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розд. XXXIV Положення № 260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом МО України № 402 від 14.08.2008р., зареєстр. в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.

Відповідно до пп. «б» п.6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом МЛ України № 402 від 14.08.2008р. /Положення № 402/, направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Згідно п.п.21.1, п.21.2 Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
При цьому, згідно абз.2 ст.4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Окрім цього, відповідно до ч.10 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом МО України № 402 від 14.08.2008р., зареєстр. в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за № 1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України /Положення № 402/.
Згідно п.1.1 гл.1 розд. І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 6.11 гл.6 розд. ІІ Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).
Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.
Відповідно до п.6.15 гл.6 розд. ІІ Положення № 402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.
Отже, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини, де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що військовослужбовці Збройних Сил України за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене постановою № 704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р., яка може становити до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення № 402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.
При цьому, з наведених норм постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Водночас, постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданої Військовою частиною НОМЕР_1 № 718 від 16.02.2023р., солдат ОСОБА_1 18.01.2023р. під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Золотарівка Луганської обл., перебуваючи на взводному опорному пункті, внаслідок штурмових дій збройних сил російської федерації, отримав тяжке поранення, зокрема вогнепальне кульова наскрізне поранення обох передпліч з вогнепальним переломом верхньої третини діафізи обох кісток лівого передпліччя з незначним зміщенням уламків, вогнепальний перелом нижньої третини діафізи ліктьової кістки правого передпліччя без зміщення уламків. 
Після отримання тяжкої трави позивач перебував з 19.01.2023р. по 08.06.2023р. на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я після тяжкого порання, зокрема, перша медична допомога була надана у військовому шпиталі м.Краматорська, потім в шпиталі м.Добропілля, де й був встановлений АЗФ. Для подальшого лікування евакуйований в м.Дніпро та з 19.01.2023р. по 21.01.2023р. перебував на лікуванні в травматологічному відділення КНП «МКЛ 4» ДМР. 
З 22.01.2023р. по 27.01.2023р. позивач перебував на лікуванні у військовому госпіталі Військової частини НОМЕР_4 ; з 27.01.2023р. у зв`язку з отриманою тяжкою травмою перебував у відпустці за станом здоров`я на 30 днів; з 02.03.2023р. у зв`язку з отриманою тяжкою травмою перебував у відпустці за станом здоров`я на 30 днів; з 23.03.2023р. по 09.05.2023р. перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня»; з 09.05.2023р. у зв`язку з отриманою тяжкою травмою перебував у відпустці за станом здоров`я на 30 днів. 
Вказані обставини не заперечуються відповідачем.
18.07.2023р. військово-лікарської комісією Військової частини НОМЕР_5 було проведено медичний огляд та прийнято постанову у формі довідки військово-лікарської комісії № 8602, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний обмежно придатним до військової служби на підставі ст.ст.78Б, 76Б, 61В, 52Г графи ІІ Розкладу хвороб. Відповідно до цією довідки згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007р. вищевказана травма є тяжкого ступеня (зворот а.с.23).

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення у спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами, які містяться в матеріалах справи.
При цьому, відповідно до положень постанови № 168 додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Враховуючи, що встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач проходив лікування з моменту вогнепального поранення 18.01.2023р. по 08.06.2023р. (включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) та перебування у відпустці за станом здоров`я), тому періоди лікування підлягають врахуванню до періоду, протягом якого позивач має право на отримання додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн. відповідно до постанови № 168.

Отже, позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн. за період 02.03.2023р. по 08.06.2023р. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та/або перебування у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням 18.01.2023р., пов`язаним із захистом Батьківщини.

При цьому, з картки особового рахунку ОСОБА_1 вбачається, що у лютому 2023 року додаткова винагорода позивачу в розмірі 100000 грн. була виплачена (зворот а.с.9).

Приймаючи до уваги наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100000 грн. за період з 02.03.2023р. по 08.06.2023р. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та/або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням 18.01.2023р., пов`язаним із захистом Батьківщини.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що обраний спосіб захисту прав позивача повністю відповідає вимогам діючого законодавства.
Зокрема, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виходячи із розрахунку 100000 грн. на місяць за період з 02.03.2023р. по 08.06.2023р. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Водночас, колегія суддів вказує на застереження про врахування відповідачем вже виплачених сум додаткової винагороди, що унеможливить повторне нарахування та виплати таких позивачу.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача частково задоволені у визначений спосіб.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Військову частину НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Водночас, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2024р. в частині зупинення дії рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024р. в адміністративній справі № 140/35742/23 належить визнати такою, що втратила чинність (а.с.114-116).

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024р. в адміністративній справі № 140/35742/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Військову частину НОМЕР_1 .

Визнати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2024р. в частині зупинення дії рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024р. в адміністративній справі № 140/35742/23 такою, що втратила чинність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	

Дата складання повного тексту судового рішення: 12.09.2024р.