ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1599/24                                     Головуючий у 1 інстанції - Ткаченко О.Є.
                                                                                 Суддя-доповідач - Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 вересня 2024 року                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                              Василенка Я.М.,
суддів                                        Бужак Н.П., Кузьменка В.В., 
за участю секретаря                    Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, -
                                               В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції Іщенка І.В. від 16.01.2024 № 81 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції; 
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Іщенка І.В. від 16.01.2024 №25о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення); 
- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції відділення поліції № 2 (м. Сновськ) Корюківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та у званні старшого лейтенанта поліції; 
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2024 по дату ухвалення рішення суду.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 15.08.2017 проходив службу у Національній поліції України, з 20.11.2023 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 (м. Сновськ) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.
12.01.2024 на ім`я начальника ГУНП в Чернігівській області надійшов рапорт начальника УГІ ГУНП в Чернігівській області В.Лісового №1рап/124/51/01-2024 про те, що на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.01.2024 №750/359/24 проведено обшук у ВП №2 (м.Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області. У рапорті зазначено, що слідчими П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Чернігові) Територіального управління ДБР здійснюється перевірка обставин з приводу того, що дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП №2 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант ОСОБА_1 , діючи умисно на початку квітня 2023 року, знаходячись у АДРЕСА_1 , шляхом погроз застосування фізичного насильства до потерпілого ОСОБА_2 примусив останнього, використовуючи фальсифіковані докази вини такого, визнати вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України. Окрім того, виявлено факти притягнення ОСОБА_1 потерпілого ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення, які останній не вчиняв. Також, слідством встановлено, що працівники ВП № 2 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, отримавши вирок Щорського районного суду від 30.08.2023 щодо ОСОБА_2 до його виконання не приступили, а продовжили притягувати останнього до адміністративної відповідальності. З метою повної та всебічної перевірки обставин події за участю поліцейського запропоновано призначити службове розслідування (т. 1 а.с. 84, 199).
Наказом ГУНП в Чернігівській області від 12.01.2024 №80 призначено службове розслідування (т.1 а.с. 82, 197).
Наказом ГУНП в Чернігівській області від 12.01.2024 №68 на період проведення службового розслідування старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків (т. 1 а.с. 85, 196).
За наслідками службового розслідування та зібраних матеріалів складено висновок службового розслідування, який затверджений 15.01.2024 начальником ГУНП в Чернігівській області І.Іщенко (т.1 а.с. 67- 78, 184- 195).
Проведеним службовим розслідуванням дисциплінарна комісія дійшла висновку, що окремими поліцейськими ВП №2 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області не дотримано вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим в їх діях вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, а саме, зокрема: грубе порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових (функціональних) обов`язків, що виразилося у порушенні вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Присяги поліцейського, п. 6, п. 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пп. 6 п. 2 розділу II Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції, затвердженої наказом МВС України від 28.07.2017 №650, п. 5.3, п. 5.4 Інструкції про організацію здійснення адміністративного нагляду за особами, звільненими з місць позбавлення волі, затвердженої спільним наказом МВС України та ДДУПВП від 04.11.2003 №1303/203, у частині невиконання рішення (вироку) Щорського районного суду Чернігівської області у справі № 749/468/23 від 30.08.2023, що набрало законної сили 07.11.2023, яким ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, до покарання у виді арешту на строк 5 місяців, неналежного проведення профілактичних заходів з особою, яка перебуває під адміністративним наглядом ( ОСОБА_2 ), неналежного ведення контрольно-наглядової справи відносно останнього, дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП №2 (м.Сновськ) Корюківського ВРП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 .
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність відповідно до ст.19 Дисциплінарного статуту не встановлено.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню порушення службової дисципліни є особиста недисциплінованість та безвідповідальне ставлення до обов`язку дотримання вимог законодавства, наказів Національної поліції України та ГУНП в Чернігівській області, відчуття безкарності за вчинені проступки. Дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП №2 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
За наслідками проведеного службового розслідування наказом начальника ГУНП в Чернігівській області І.Іщенка від 16.01.2024 №81 за грубе порушення службової дисципліни, неналежне виконання посадових (функціональних) обов`язків, що виразилось у порушенні вимог ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Присяги поліцейського, п.6, п.7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пп6 п.2 розділу ІІ Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції, затвердженого наказом МВС України від 28.07.2017 №650, п.5.3, п.5.4 Інструкції про організацію здійснення адміністративного нагляду за особами, звільненими з місць позбавлення волі, затвердженої спільним наказом МВС України та ДДУПВП від 04.11.2003 №1303/203, у частині невиконання рішення (вироку) Щорського районного суду Чернігівської області у справі №749/468/23 від 30.08.2023, що набрало законної сили 07.112023, яким ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.301-1 КК України, до покарання у виді арешту на строк 5 місяців, неналежного проведення профілактичних заходів з особою, яка перебуває під адміністративним наглядом ( ОСОБА_2 ), неналежного ведення контрольно-наглядової справи відносно останнього позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (т.1 а.с. 79, т.2 а.с. 4- 6).
Цей вид стягнення реалізований шляхом видання наказу начальника ГУНП в Чернігівській області І. Іщенка від 16.01.2024 №25 о/с, яким ОСОБА_1 16.01.2024 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (т.2 а.с 9).
Наказом ГУНП в Чернігівській області від 22.02.2024 №105 о/с змінено дату звільнення позивача на 27.01.2024 у зв`язку з перебуванням останнього на лікарняному (т.2 а.с. 8).
Вважаючи накази відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що спірні накази ГУНП в Чернігівській області прийнято на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення є необґрунтованим, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для розгляду справи. 
Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з рішенням суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон України №580-VIII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580 національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 3 Закону №580 визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина 3 статті 11 Закону №580).
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з частиною 1 статті 59 Закону №580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580 поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
В силу пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону №580 поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частини 1 та 2 статті 19 Закону №580).
Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно із частинами 2, 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;
5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;
10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;
12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;
13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;
14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частиною 1 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
За правилами статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення із служби в поліції.
Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Такий висновок щодо застосування наведених вище правових норм сформульовано у постановах Верховного Суду від 24.02.2020 у справі № 804/2711/17 та від 20.10.2020 у справі № 340/1502/19.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту урегульовано порядок та підстави проведення службового розслідування.
Так, службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до пункту 4 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/3280 (далі - Порядок, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (пункт 2 Розділу VI Порядку).
Відповідно до пункту 1 Розділу VII Порядку, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
Аналогічні положення містить частина 8 статті 19 Дисциплінарного статуту.
Як вбачається з матеріалів справи, Щорським районним судом Чернігівської області від 30.08.2023 №749/468/23 ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, до 5 місяців арешту. Вирок набув чинності 07.11.2023.
Щорський районний суд Чернігівської області супровідним листом від 07.11.2023 №749/468/23/8222/2023 направив на ім`я т.в.о. Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили, дві копії вироку Щорського районного суду Чернігівської області від 30.08.2023 №749/468/23 по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, до виконання. У розпорядженні зазначено, що судове рішення набрало законної сили 07.11.2023 та підлягає негайному виконанню, про виконання судового рішення (вироку) повідомити суд (т. 1 а.с. 55, 56, 208- 212).
Вказані документи отримані уповноваженою особою Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області 21.11.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.57). Також, згідно із записом у журналі обліку вхідних документів ВП №2 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області (інвентарний №19) зазначені матеріали суду (вх. 6642) отримав 23.11.2023 заступник начальника превентивної діяльності ВП № 2 ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 215- 216).
У подальшому, на запит судді Щорського районного суду Чернігівської області ОСОБА_7 від 12.12.2023 №749/468/23/9179/2023 щодо причин невиконання вказаного вироку суду листом від 18.12.2023 за вих. №364/124/44-2023 на адресу судді Щорського районного суду Чернігівської області ОСОБА_8 надано письмову відповідь (виконавець ОСОБА_6 ), зазначивши, що причиною невиконання вироку являється той факт, що ОСОБА_2 був відсутній як за місцем свого фактичного проживання, так і на території Сновської ТГ, а тому виконати вирок Щорського районного суду Чернігівської області, що набрав законної сили, не представлялось можливим. Також, у листі зазначено, що за наявною інформацією ОСОБА_2 самовільно (всупереч встановленим обмеженням згідно постанови Щорського районного суду від 28.02.2023) залишив місце свого проживання, не повідомивши органи поліції та виїхав до свого брата ( ОСОБА_9 ) в м. Славутич Київської області, де перебував близько місяця. На даний час перевіряється дана інформації, так як в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки не лише адміністративного правопорушення за ст. 187 КУпАП, а кримінального - за ст. 395 КК України. Триває перевірка інформації та в найкоротший термін буде прийнято рішення в межах чинного законодавства (т. 1 а.с. 214).
Водночас, відповідно до довідки про адміністративні правопорушення на ОСОБА_2 працівниками ВП №2 (м.Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області були складені адміністративні матеріали на гр. ОСОБА_2 , зокрема, 11.12.2023 ч. 2 ст. 187 КУпАП - ДОП ОСОБА_1, 11.12.2023 ч. 2 ст. 187 КУпАП - ДОП ОСОБА_1, 27.12.2023 ч. 2 ст. 187 КУпАП - ДОП ОСОБА_1. У зв`язку з тим, що відеофіксація, яка велась при складанні даних правопорушень, працівниками поліції зберігається протягом 10 діб, за час якого правопорушник може оскаржити постанову, а саме згідно зі ст. 289 КУпАП, у зв`язку з викладеним дані відеозаписи по факту складених матеріалів відсутні (т. 1 а.с. 221).
Таким чином, інформація про неможливість виконання вироку Щорського районного суду Чернігівської області від 30.08.2023 №749/468/23, що набрав законної сили 07.11.2023, яким ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, до покарання у виді арешту на строк 5 місяців, у зв`язку з відсутністю останнього за місцем свого проживання не відповідає дійсності.
У наданих під час службового розслідування поясненнях позивач зазначив, що 23.11.2023 від заступника начальника превентивної діяльності ВП № 2 ОСОБА_6 він дізнався про те, що до ВП № 2 на виконання було направлено розпорядження про виконання судового рішення відносно ОСОБА_2 щодо його засудження до 5 місяців адміністративного арешту, але особисто для виконання позивач його не отримував. Також підтвердив факт складання 11.12.2023 та 27.12.2023 адміністративних матеріалів відносно гр. ОСОБА_2 , які складались в присутності гр. ОСОБА_2 . Останній особисто ставив підписи у протоколах про адміністративні правопорушення та особисто надавав пояснення щодо вчинення правопорушення (залишення місця проживання). Відповідно до пояснень ОСОБА_2 , останній дійсно певний час був відсутній за місцем мешкання та проживав у свого брата в м.Славутич. Враховуючи вищевикладене було прийнято рішення про збір матеріалів для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України. У зв`язку зі збором матеріалів для зазначеного кримінального провадження, затримання ОСОБА_2 для виконання рішення суду не проводилось. Свою провину у фактах порушення службової дисципліни визнав, зокрема, що не використовував боді-камеру та не фіксував складання адміністративних протоколів відносно ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 137- 138, 233- 234).
Також, відповідно до матеріалів справи постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 28.02.2023 у справі №749/70/21 встановлено адміністративний нагляд щодо ОСОБА_2 строком на 1 рік та застосовано до нього певні обмеження. Нагляд здійснював ДОП СПД №1 (м.Сновськ) Корюківського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_1 (т.1 а.с. 125- 134, 223- 232).
Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 №100, зареєстрованого Міністерством юстиції України від 05.03.2019 за №223/33194 (далі - Порядок), поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події.
Пункт 7 розділу ІІ цього Порядку визначає, що поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.
Завдання, права, обов`язки, напрями та особливості організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад у межах визначеної поліцейської дільниці визначені Інструкцією з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад, затвердженої наказом міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2017 №650, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.08.2017 за №1041/30909 (далі - Інструкція №650).
Так, пунктом 2 розділу ІІ Інструкції №650 визначено обов`язки та основні напрямки діяльності дільничних офіцерів поліції (ДОП) та поліцейських офіцерів громад (ПОГ), зокрема, доставляння у випадках і порядку, визначених законодавством, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (підпункт 6 пункту 2 розділу ІІ Інструкції №650).
Водночас, посадовою інструкцією дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №2 (м.Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , затвердженої т.в.о. начальника ВП №2 (м.Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області, визначені завдання, обов`язки та повноваження, зокрема, вивчає та аналізує оперативну обстановку на закріпленій за ним адміністративній дільниці; здійснює превентивну діяльність, спрямовану на запобігання учинення правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють учиненню правопорушень, уживає, у межах компетенції, заходів щодо їх усунення; у відповідності до законодавства проводить заходи зі встановлення адміністративного нагляду за особами, звільненими з місць позбавлення волі, контролює додержання такими особами встановлених судом обмежень, уживає заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, які порушують встановлені правила адміністративного нагляду; координує свої дії з ГРПП, за погодженням з начальником сектору поліцейської діяльності залучає ГРПП для надання допомоги при затриманні та доставленні осіб, які вчинили правопорушення та в інших необхідних випадках; у порядку, встановленому законодавством, веде облік осіб, які підлягають профілактичному впливу, координує роботу ГРПП щодо застосування превентивних заходів стосовно осіб, які схильні до вчинення правопорушень, та/або перебувають на профілактичних обліках поліції тощо (т.1 а.с. 247- 249).
З матеріалів справи вбачається, що позивач знав, що на виконанні ВП №2 (м.Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області перебуває вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 30.08.2023 №749/468/23, що набрав законної сили 07.11.2023, яким ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, до покарання у виді арешту на строк 5 місяців, оскільки саме позивач здійснював адміністративний нагляд відносно ОСОБА_2 та проводив профілактичну (превентивну) роботу вже після надходження розпорядження про виконання вироку, спілкувався з ОСОБА_2 , складав на нього протоколи про адміністративні правопорушення, проте, всупереч вимогам вказаних вище Інструкцій та посадових обов`язків, не вчинив дій, спрямованих на виконання вироку суду, а саме: у разі перебування правопорушника за місцем мешкання - затримати останнього, у разі відсутності - підготувати відповідний рапорт з метою здійснення розшуку.
Також, в результаті службового розслідування встановлено, що справа адміністративного нагляду відносно ОСОБА_2 , що здійснюється позивачем, ведеться формально, опис матеріалів справи заповнено не повністю, справа жодного разу не перевірялась керівництвом ВП, лист контролю за дотриманням установлених обмежень піднаглядному містить тільки відомості поліцейських ГРПП, у листі притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності останній запис датовано 20.05.2023 (даний лист повинен заповнюватись щомісячно), у справі відсутні пояснення адміннаглядового, його родичів та сусідів щодо поведінки адміннаглядового у побуті, довідки - характеристики з органів місцевого самоврядування, справа містить лише роздруківки з ІКС ІПНП «ЦУНАМІ» зроблені в період з 03.01.2024 по 06.01.2024 щодо відсутності адміннаглядового за місцем мешкання під час виконання службових завдань поліцейськими ГРПП протягом 2023 року.
Також, справа адміністративного нагляду відносно ОСОБА_2 містить декілька копій протоколів за ст. 187 КУпАП, які не підкріплюються жодними поясненнями правопорушника та свідків, а також попереджень адміннаглядовому про можливість продовження відносно нього адміністративного нагляду (а.с. 223-232 т.1).
Згідно з пунктом 5.3 Інструкції про порядок організації здійснення адміністративного нагляду за особами, звільненими з місць позбавлення волі, затвердженої спільним наказом МВС України та Державного департаменту України з питань виконання покарань від 04.11.2003 №1303/203, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.01.2004 за №46/8645 (далі - Інструкція 1303/203), дільничні офіцери поліції та працівники карного розшуку зобов`язані проводити індивідуально-попереджувальну роботу з піднаглядним з метою запобігання випадкам ухилення його від адміністративного нагляду. У разі отримання відомостей про наміри піднаглядного ухилитися від адміністративного нагляду або вчинити правопорушення викладають начальнику підрозділу поліції пропозиції щодо посилення контролю за поведінкою і способом життя такої особи.
Відповідно до пункту 5.4. Інструкції 1303/203 контроль за додержанням піднаглядним правил адміністративного нагляду і встановлених судом обмежень дій піднаглядного здійснюється дільничними офіцерами поліції у взаємодії з працівниками карного розшуку, інших служб і підрозділів із суворим дотриманням прав особи на повагу до її приватного та сімейного життя, недоторканості житла і таємниці листування.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього наказом начальника ГУНП в Чернігівській області від 16.01.2024 № 81 стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі № 815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Колегія суддів звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії» (заява № 63235/00).
Вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Подібний за змістом висновок висловлений постановою Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №810/2073/16.
Також, колегія суддів бере до уваги позицію Верховного суду в постанові від 20 травня 2019 року у справі №815/2658/17, де зазначено, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
До того ж, колегія суддів бере до уваги, що обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення, тобто належить до дискреційних повноважень відповідача, який за умови встановлення факту порушення службової дисципліни має право з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника обрати один з визначених законом видів покарання.
Аналогічні висновки містять в постановах ВС від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 22.03.2019 у справі 804/676/18, від 22.11.2019 у справі 826/6107/18, від 31.03.2020 у справі 806/2492/16, від 25.06.2020 № 2240/2329/16.
В контексті викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Закону України "Про Національну поліцію", а отже своїми діями вчинив дисциплінарний проступок, за що передбачена дисциплінарна відповідальність у вигляді звільнення зі служби.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Чернігівській області від 16.01.2024 № 81 та від 16.01.2024 № 25о/с та задоволення позовних вимог в цій частині.
При цьому, колегія суддів зауважує, що вимоги щодо поновлення на службі в поліції у спеціальному званні та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не можуть бути задоволені, оскільки є похідними від попередніх вимог, у задоволенні яких вище відмовлено.
Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
В той же час, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для відмови у задоволенні позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.
Також, надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належні докази, що підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.05.2024 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                      Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                Бужак Н.П.

                                                                                          Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 16.09.2024.