ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Кунець О.М.
07 серпня 2024 р. 	Справа № 480/2365/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Курило Л.В. ,  Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» до Сумської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,- 

ВСТАНОВИВ:

20.03.2023 позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» (далі - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР», підприємство) звернувся до суду з позовною заявою до Сумської митниці Державної митної служби України (далі – Сумська митниця, контролюючий орган), в якому, з урахуванням уточнень наданих разом з заявою від 22.03.2023 (у справі) просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці Державної митної служби України про корегування митної вартості товарів від 23.01.2023 № UA805170/2023/000002/2.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.01.2023 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» до Сумської митниці було подано електрону митну декларацію № 23UA805170000061U8, відповідно до якої позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України (далі – МК України). 
На переконання позивача, наданих у відповідності до ч.2 ст. 53 МК України документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення є цілком достатньо для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Зазначає, що не зважаючи на достатність документів, митним органом в порядку проведения консультації на адресу декларанта з надуманих причин направлено повідомлення від 19.01.2023 в якому зазначено, що надані декларантом банківські платіжні документи, що стосуються товару, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару га відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товари.
В подальшому, не зважаючи на надання позивачем пояснень, роз`яснень, математичних та логічних викладок позивачем під час проведення консультацій з митним органом, відповідач опрацювавши документи, надані при митному оформленні товарів, які надавались за МД від 20.01.2023 № 23UA805170000061U8, своїм рішенням про коригування митної вартості товарів від 23.01.2023 № 805170/2023/000002/2 визначив її за другорядним (резервним) методом.
Позивач вважає, що ним з самого початку надавались всі необхідні та належні документи, які дозволяли визначити митну вартість товару за основним (першим) методом. 
При цьому, позивач зазначає, що відповідачем не доведено наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів, натомість позивач підтвердив заявлену митру вартість товарів необхідними документами. Зазначене, на переконання позивача, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митним органом рішення.
Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначив, що подані позивачем до митного оформлення товару документи містили розбіжності та митний орган володів інформацією щодо іншого цінового рівня товарів. Отже, за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач стверджує, що автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (далі -АСМО) згенеровано профілі ризиків: код 103-2.
Крім цього, відповідач звертає увагу суду на те, що під час опрацювання вказаного запиту та проведення перевірки документів, які надані декларантом для підтвердження митної вартості товару встановлено, що надані декларантом банківські платіжні документи, що стосується товару, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товари, які імпортуються згідно специфікації від 09.11.2022 № 3 до договору від 18.05.2022 № 18052022-UК. 
Також відповідач зазначає, що банківські платіжні документи та рахунки-проформи, які мають підтверджувати оплату задекларованої партії товару, складені раніше ніж сама Специфікація від 09.11.2022 № 3 до договору від 18.05.2022 № 18052022-UК, що дає підстави вважати, що заявлені декларантом відомості стосовно оплати за товар, не стосуються товару, який декларується за митною декларацією № UА805170/2023/000061 від 20.01.2023, а отже, не може підтверджувати числове значення заявленої митної вартості.
Таким чином, за наслідками перевірки документів наданих декларантом, відповідачем було здійснено коригування заявленої позивачем митної вартості за другорядним методом на основі наявної інформації з програмно-інформаційного комплексу ЄАІС щодо митного оформлення ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснювалося Позивачем на митній території України. Сумською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA805170/2023/000002/2 від 23.01.2023.
При цьому, в графі « 31» «Код методу визначення вартості» рішення про коригування митної вартості № UA805170/2023/000002/2 від 23.01.2023 вказаний код методу « 2», що означає, що митним органом був застосований другий метод визначення митної вартості товару після основного, а саме - за ціною договору щодо ідентичних товарів. 
Посилається на те, що митну вартість імпортованих товарів було визначено на підставі раніше визначеної митницею митної вартості відповідно до митної декларації МД № UA805170001227U0 від 05.10.2022.
Вказує, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. 
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено адміністративний позов ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР».
Судовим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів від 23.01.2023 № UA805170/2023/000002/2.
За рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Сумської митниці на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» суму судового збору у розмірі 2  684.00 грн.
Судове рішення вмотивовано тим, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення від 23.01.2023 № UA805170/2023/000002/2, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.
Суд зазначив, що при зверненні до митного органу щодо оформлення товарів позивачем були надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товарів. Натомість відповідачем жодним чином не обґрунтовано наявність сумнівів у заявленій митній вартості товарів.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі Сумська митниця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог в повному обсязі. 
Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР», просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, обґрунтовуючи таке прохання доводами фактично аналогічними наведеним у позовній заяві.
Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на основі повного і всебічного з`ясування обставин справи, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, при повному дослідженні усіх наявних у справі доказів.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.05.2022 між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» (покупець) та «HEBEI OUSHENGXI TRADING. LTD» (Китай) (продавець) укладено договір на закупку № 18052022-UK (а.с. 18-20).
Пунктом 1.1 договору на закупку передбачено, що продавець зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар за кількістю, асортиментом і вартістю узгодженою сторонами в інвойсі та специфікації щодо кожної поставки. 
Пунктом 2.1 договору на закупку передбачено, що ціни на кожну конкретну партію товару визначені в Інвойсі, встановлені USD.
Згідно п. 3.1 договору на закупку покупець повинен сплатити банківським переказом 30% передплати від загальної суми інвойсу та баланс 70% - перед відвантаженням (після отримання повідомлення від продавця про готовність товару до відвантаження).
20.01.2022 з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання договору на закупку від 18.05.2022 № 18052022-UK, позивачем до Сумської митниці було подано електрону митну декларацію (надалі — МД) № 23UA805170000061U8 (а.с. 14).
При поданні МД, позивачем було надано наступні документи: (перелік наведений в Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.01.2023 № UA805170/2023/000005) (а.с. 13):
- пакувальний лист від 09.11.2022 № 1 (а.с. 38);
- пакувальний лист від 09.11.2022 № 1/3 (а.с. 39);
- рахунок-проформа від 30.09.2022 № JZ-220930 (а.с. 24);
- рахунок-проформа від 10.11.2022 № JZ-220930 (а.с. 28);
- рахунок-проформа від 04.10.2022 № JZ-221004 (а.с. 26);
- рахунок-фактура від 09.11.2022 № JZ-220930-1 (а.с. 31);
- рахунок-фактура від 09.11.2022 № JZ-220930-l/3 (а.с. 32);
- коносамент від 16.11.2022 № GS122110474 (а.с. 43);
- автотранспортна накладна від 16.11.2023 б/н;
- сертифікат про походження товару від 03.01.2023 № 23С060000217/00002 (а.с. 42);
- банківський платіжний документ, що стосується товару від 05.10.2022 № 221005/000553229 (а.с. 44);
- банківський платіжний документ, що стосується товару від 05.10.2022 № 221005/000553230 (а.с. 45);
- банківський платіжний документ, що стосується товару від 26.10.2022 № 221026/000556426 (а.с. 46);
- банківський платіжний документ, що стосується товару від 20.12.2022 № 221220/000562864 (а.с. 47);
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 05.01.2023 № 10 (а.с. 56);
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 10.01.2023 № 13/01/2023/3 (а.с. 61);
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 05.01.2023 № 9 (а.с. 55);
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 13.01.2023 № ЛР- 0000030 (а.с. 72);
- документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 05.01.2023 № 7 (а.с. 54);
- документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 12.01.2023 Рахунок-довідка б/н (а.с. 71);
- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 11.11.2022 б/н (а.с. 23);
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 16.01.2023 № 11/8 (а.с.48);
- рахунок ціни (калькуляція) від 11.11.2022 б/н (а.с.35);
- доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 09.11.2022 специфікація № 3 (а.с. 30);
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів від 18.05.2022 № 18052022-UK (18-20);
- договір про надання послуг митного брокера від 10.01.2023 № 3;
- договір (контракт) про перевезення від 01.03.2018 № 03/17-2018 (а.с. 51-53);
- договір (контракт) про перевезення від 19.12.2022 № 2022-1912 (а.с. 68-69);
- договір (контракт) про перевезення від 01.01.2021 № МЗТ/01.01.2021 (а.с.63-65;
- зовнішньоекономічний договір складського зберігання від 29.09.2022 № 290922 (а.с. 57-59);
- інші некласифіковані документи : заява виробника від 11.11.2022 б/н (а.с. 34);
- інші некласифіковані документи : паспорт якості від 09.11.2022 б/н (400) (а.с. 36);
- інші некласифіковані документи :пояснювальна записка від 19.01.2023 № 19/01;
- копія митної декларації країни відправлення від 14.11.2022 № 02172000308469 (40-41).
Вартість товару заявлена декларантом за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 МК України.
За наслідками перевірки документів наданих декларантом відповідач дійшов висновку, що подані позивачем документи не підтверджують правильність обчисленої митної вартості оцінюваних товарів.
20.01.2023 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР», було отримано електронне повідомлення (запит) митного органу в якому зазначено, що надані декларантом банківські платіжні документи, що стосуються товару, не підтверджують числові значення складових митної вартості товару га відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товари (а.с. 102).
При цьому, зазначено про наявність інформації у митного органу, щодо митного оформлення ідентичного товару за основним методом по вищім цінами (МД від 05.10.2022 № UA805170/2022/1227).
20.01.2023 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» було надано відповідь на електронне повідомлення з поясненнями, щодо особливостей виробництва товару, що імпортується, порядку здійснення його оплати та формування вантажних партій товару і ціни за одиницю продукції (а.с. 21-22).
Позивачем було надано письмово пояснення-роз`яснення, щодо виду, ваги, кількості контейнерів товару, що імпортується, особливостей проведення оплати і прив`язка наявних платіжних доручень по оплаті товару к контейнерам з товаром, поданим для розмитнення та інвойсам (рахункам) на оплату кожного контейнеру з партії товарів. Крім цього, зазначено про особливості логістики транспортування партій товару, неможливості одночасно перевезти 5 контейнерів і як наслідок виказано свою незгоду з митним органом щодо застосування другорядного методу розмитнення товарів з посиланням відповідача на митну декларацію від 05.10.2022 № UА 8065170/2022/1227.
Рішенням про коригування митної вартості товарів від 23.01.2023 № UА 805170/2023/000002/2 (а.с. 12) митна вартість товарів, була визначена за резервним методом.
У рішенні від 23.01.2023 № UА 805170/2023/000002/2 (графа 33) митний орган зазначив наступну причину коригування:
«Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено на підставі вимог cт.cт. 54, 55, 57, 58, 59 МК України:
1) надані декларантом до митного оформлення банківські платіжні документи, що стосуються товару, не підтверджують числові значення складових митної товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товари, які імпортуються згідно специфікації від 09.11.2022 № 3 до договору від 18.05.2022 № 18052022-UК, а саме : відповідно до рахунку від 09.11.2022 № JZ-220930-1/3, фактурна вартість складає 12  987.52 доларів США. Тоді, як жоден в наданих банківських платіжних документів не підтверджує саме вищезазначену вартість товару;
2) банківські платіжні документи та рахунки-проформи, які мають підтверджувати оплату задекларованої партії товарів, складені раніше ніж сама Специфікація від 09.11.2022 № 3 до договору від 18.05.2022 № 18052022-UК, що дає підстави вважати, що заявлені декларантом відомості стосовно оплати за товар, не стосуються товару, який декларується за МД № 23UA805170000061U8 від 20.01.2023, а отже не може підтверджувати числове значення заявленої його митної вартості;
Джерелом інформації для даного рішення по товару : митна декларація від 05.10.2022 №UA805170/2022/1227.
23.01.2023 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» було отримано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.01.2023 № UA805170/2023/000005 (а.с. 13).
У відповідній картці відмови зазначено, що митний орган повідомляє про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причин: «Відповідно до вимог ст. 256 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні за наявності обґрунтованих обставин. Винесено рішення про визначення митної вартості товару від 23.01.2023 № UA805170/2023/000002/2 відповідно до ст. 55 МК України. Не подано письмове звернення декларанта про відкликання МД (ст. 269 МК України, ПКМУ від 21.05.2012 № 450). 
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі – МК України).
Статтею 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно з ч. 8 ст. 257 МК України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів.
На виконання ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень ч. 3 ст. 58 МК України.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Положеннями ч. 6 ст. 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
За правилами ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України).
За правилами ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту ст. 53 МК України випливає, що законом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Водночас ч. 3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із положеннями ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема,:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Як передбачено ч. 6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій ст. 53 цього Кодексу. Або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16, від 21.06.2022 по справі № 820/6811/16, від 20.03.2024 по справі № 826/5959/17, від 30.07.2024 у справі № 420/32440/23.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 у справі № 21-498а15 та у постанові Верховного Суду від 30.04.2024 по справі № 826/15125/17.
Колегією суддів встановлено, що у спірних правовідносинах сумнів у правильності визначення митної вартості, який митний орган вважає обґрунтованим, відповідач пов`язує з наявністю в ЄАІС Держмитслужби України цінової інформації щодо подібних/аналогічних товарів митне оформлення яких вже здійснено.
Судом встановлено, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів позивача відбулось спрацювання ризику, згенерованого АСУР, зокрема, за кодами « 103-2 (Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби», з коментарем : «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару : (1)Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до МК України з урахуванням вимог Наказу ДМС України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». 
Крім цього, при перевірці заявленої митної вартості товарів позивача посадовою особою митниці відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 (далі - Методичні рекомендації), було здійснено порівняння рівня заявленої митної вартості товарів, по яких спрацювали ризики АСУР, з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких здійснено у максимально наближений час.
З оскаржуваного рішення встановлено, що джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару 1.34 дол. США/кг (МД № UA805170/2022/1227).
Колегія суддів зазначає, що цінова інформація, викладена в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками Держмитслужби (АСАУР) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації, поданій позивачем, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.
Колегія суддів зауважує, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).
Тобто вимоги вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів. Крім того, згідно Правил, митний орган повинен був зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувались ним при коригуванні митної вартості за резервним методом.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 17.01.2022 у справі № 520/2000/19, від 07.12.2023 у справі № 380/23618/21.
Також, колегія суддів зазначає, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (ст. 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Проте, текст оскарженого рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.
Відповідачем зазначено лише номер та дату митних декларацій, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості та не зазначено докладної, інформації, та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.
Колегія суддів зазначає, що у спірних правовідносинах митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.
Щодо посилань митного органу на те, що надані декларантом до митного оформлення банківські платіжні документи, що стосуються товару, не підтверджують числові значення складових митної товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товари, які імпортуються згідно специфікації від 09.11.2022 № 3 до договору від 18.05.2022 № 18052022-UК, а саме : відповідно до рахунку від 09.11.2022 № JZ-220930-1/3, фактурна вартість складає 12 987.52 доларів США, тоді, як жоден в наданих банківських платіжних документів не підтверджує саме вищезазначену вартість товару, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми оплати по договору.
Виконання умов контракту обома сторонами, а також відсутність зауважень один до одного з боку сторін, свідчить про досягнення між ними взаємної згоди щодо істотних умов такого контракту, а також про досягнення взаємної згоди про те, що поставка товару здійснюється згідно інвойсу (специфікацій).
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Верховний Суд у свої постанові від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18 зазначив про те, що надаючи оцінку умовами поставки та умовами оплати (до виставлення інвойсу), суди виходили з того, що обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів. 
Натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. 
Так для підтвердження вартості товару, що імпортується, позивач надав митному органу листа від 20.01.2023, в якому зазначив номер контракту та пояснив, що через особливості виробництва неможливо чітко визначити наперед вагу товару в кожному конкретному контейнері товару та ціну товару в кожному конкретному контейнері з великої партії товару, так як партія товару формується з трьох видів товару, який має різну вартість.
Згідно прейскуранту (прайс - лист) від 11.11.2022 (а.с. 23) вартість товару складає : 
скловолоконна рівниця 136 текс – 0.915 дол. США за кілограм;
скловолоконна рівниця 300 текс – 0.640 дол. США за кілограм;
скловолоконна рівниця 400 текс - 0.640 дол. США за кілограм;
Платежі здійснювались наступним чином:
- 30% - передплата при замовлені :
24  613.00 доларів США - 05.10.2022 (а.с. 45);
14 213.00 доларів США - 05.10.2022 (а.с. 44);
- 20% - перед завантаженням:
16  408.00 доларів США -26.10.2022 (а.с. 46);
- 50% - через 30 днів після відвантаження.
23  051.70 доларів США - 20.12.2022( а.с. 46), вже після остаточного формування партії товарів і визначення повної вартості п`яти контейнерів.
В платіжних документах зазначено зовнішньоекономічний договір, отримувач коштів, ідентичність загальній сумі перерахованих коштів специфікації № 3 від 09.11.2022, яка в силу п.4.5 договору є обов`язковою і містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, його асортимент, вагу, ціну, а також є документом який супроводжує визначену партію товару.
Таким чином, позивачем було доведено, що загальна сума поставленої партії товарів з п`яти контейнерів складає 78  285.70 доларів США.
Крім цього, позивачем було надано пояснення стосовно відвантаження товару, яке здійснювалось наступним чином:
Пакувальний лист №1 від 09.11.2022 (а.с.38) - МД країни відправлення від 14.11.2022 № 201720220000308469 (а.с. 40), морський коносамент від 16.11.2022 № 08122110474 (а.с. 43), - три контейнери: 
SUDU1995444 - нетто 20 373 кг. скловолоконної рівниці 400 текс; 
MSKU5032095 - нетто 20 293 кг. скловолоконної рівниці 400 текс; 
MSKU7014357 - нетто 10804 кг. скловолоконної рівниці 300 текс та 10 134 кг. скловолокнної рівниці 400 текс.
Таким чином, в трьох контейнерах перевозилось товару масою 61 604 кг, ціною 0.640 доларів США за кілограм, на загальну суму 39  426.56 доларів США.
Позивач зазначає, що пакувальний лист №1 від 09.11.2022, продавцем, для зручності обліку розбито по трьом контейнерам:
- пакувальний лист від 09.11.2023 № 1/1 на контейнер SUDU1995444 - нетто 20 373 кг. скловолокнної рівниці 400 текс, вартістю 13  038.72 доларів США;
- пакувальний лист від 09.11.2023 № 1/2 на контейнер MSKU7014357 - нетго 10 804 кг. скловолокнної рівниці 300 текс та 10 134 кг. скловолокнної рівниці 400 текс, вартістю 13  400.32 доларів США;
- пакувальний лист від 09.11.2023 № 1/3 на контейнер MSKU15032095 - нетто 20 293 кг. скловолокнної рівниці 400 текс, вартістю 12  987.52 доларів США;
Пакувальний лист № 2 від 11.11.2022 - митна декларацій країни відправлення від 14.11.2022 № 201720220000308578, морський коносамент від 16.11.2022 № 08122110473, - два контейнери:
- MRSUЗ 1068 - нетто 21 158 кг. скловолокнної рівниці 136 текс;
- MRKU56339612 - нетто 21 311 кг. скловолокнної рівниці 136 текс;
Таким чином, позивачем надано докази того, що в двох контейнерах перевозилось товару масою 42 469 кг ціною 0.915 доларів США за кілограм, на загальну суму 38  859.14 доларів США.
Загалом, вартість партії товару по контракту від 18.05.2022 № 18052022-UА в п`яти ввезених контейнерах складає 78  285.70 доларів США, що відповідає специфікації № 3 від 09.11.2022 до договору (а.с. 30).
Також ціну товару підтверджено додатковими документами, які не є обов`язковими в силу ст. 53 МК України:
- прайс-листом виробника товарів від 11.11.2022 (а.с. 23);
- заявою відправника вантажу від 11.11.2022 (а.с. 34), в якій зазначено вартість одиниці продукції, розбивка партії товару по контейнерам, зазначення інвойсів-проформ та інвойсів-фактур (після остаточного формування партії товарів);
- експертним висновком державного інформаційно-аналітичного центру моніторингу зовнішніх товарних ринків від 16.01.2023 № 11/8, в якому підтверджено ціну товару задекларовану позивачем (а.с. 48).
Також, позивачем на підтвердження ціни товару по МД від 20.01.2022 № 23UА805170000006U8, було надано : договір на закупівлю від 18.05.2022 № 18052022-UK (а.с. 18-20), специфікацію № 3 від 09.11.2022 до договору про закупівлю від 18.05.2022 № 18052022-UK (а.с. 30), інвойс-фактуру від 09.11.2022 № JZ-220930-1/3 на суму 12  987.52 доларів США (а.с. 32-33), пакувальний лист від 09.11.2022 № 1/3 (а.с. 39) на інвойс-фактуру від 09.11.2022 № JZ-220930-1/3 на суму 12  987.52 доларів США на партію товару скловолокнної рівниці 400 текс вагою 20 293 кг., яка була укладена виробником товару в контейнер MSKU5032095, що в свою чергу відповідає митній декларації країни-виробника від 14.09.2022 № 201720220000308469.
Надання митному органу зазначених вище документів надавали можливість ідентифікувати митну вартість поставленого товару та належність саме цих документів саме до цього вантажу.
Щодо посилань митного органу на те, що банківські платіжні документи та рахунки-проформи, які мають підтверджувати оплату задекларованої партії товарів, складені раніше ніж сама специфікація від 09.11.2022 № 3 до договору від 18.05.2022 № 18052022-UК, що дає підстави вважати, що заявлені декларантом відомості стосовно оплати за товар, не стосуються товару, який декларується за МД № 23UA805170000061U8 від 20.01.2023, а отже не може підтверджувати числове значення заявленої його митної вартості, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається в з вищенаведених документів (пакувальні листи) товар завантажений і відправлений позивачу постачальником 09.11.2022, а остаточний розрахунок за поставлений товар в трьох контейнерах здійснено після формування партії товару, а саме 20.12.2022, чому є підтвердження банківський платіжний документ № 221220/00562864 на суму 23  051.70 доларів США (а.с. 47).
Загальна сума поставленої партії товарів (п`ять контейнерів) складає 78  285.70 доларів США, була сплачена не одним, а чотирьома банківськими платіжними документами, що відповідає двом митним деклараціям відправника.
Банківські платіжні документи не відповідають вартості конкретної поконотейнерної партії товару, так як відвантажувалось п`ять контейнерів, а оплату було здійснено за всю партію чотирма банківськими документами.
В силу п. 4.5. договору на закупку №18052022-UK, ціна товару, була визначена специфікацією № 3 від 09.11.2022, в якій зазначено загальну кількість вже виготовленої продукції та сформованої партії товару 42 469 кг. + 10 804 кг. +50 800 кг. = 104 073 кг. на загальну суму 78  285.70 доларів США.
Оплату за сформовану партію позивач провадив 4 платіжними дорученнями на підставі договору та попереднього рахунку (інвойс-проформа) від 30.09.2022 № 220930 на суму 82  042.50 доларів США (а.с. 24).
Враховуючи вищенаведене, посилання Сумської митниці на те, що банківські платіжні документи та рахунки-проформи, складені раніше ніж сама специфікація є помилковими.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів від 23.01.2023 № UA805170/2023/000002/2 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Сумської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова 	
Судді	   	Л.В. Курило    А.О. Бегунц