РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 570/1340/24
Провадження № 22-ц/4815/787/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Боймиструка С. В., Шимківа С.С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ухвалене у складі судді Красовського О. О. в м. Рівне, повним текстом,

в с т а н о в и в :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року позов ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу задоволено повністю. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15.06.2011 р. Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області, актовий запис № 20. Повернуто ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. – 50 % судових витрат (судовий збір в порядку ст. 142 ЦПК України від суми 1211, 20 грн., що мав би бути сплачений), що був сплачений в загальному розмірі 1212 грн. відповідно до реквізитів квитанції № 36Н8-0703-9356-3А5Е від 14.03.2024 Акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК". Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  605 грн. 60 коп. судових витрат (1/2 частина від сплати судового збору) та 8000 грн. судових витрат за надання професійної правничої допомоги, а всього 8605 (вісім тисяч шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині стягнення на користь позивачки 8000 гривень витрат на правничу допомогу,  ОСОБА_2 оскаржив рішення в цій частині. Зазначає, що стягнення судом на користь позивачки 8000 витрат не правничу допомогу є неправильним, оскільки справа про розірвання шлюбу є не складною, позивачка мала право на отримання безоплатної правничої допомоги, а її представник у судове засідання не з`явився, часу на підготовку слухання справи у суді та доїзди у судове засідання не витрачав.
За таких обставин відповідач просить змінити рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу, зменшивши розмір її відшкодування до 3000тисяч гривень.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року в частині задоволення основних позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому, в силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав. 

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки 8000 грн. судових витрат за надання професійної правничої допомоги, суд першої інстанції вказав, що повнота та належність виконання зобов`язань за договором № 4 від 26.02.2024 року між адвокатом Андрієнко І. В. та позивачкою про надання правової допомоги підтверджується квитанцією про сплату за послуги адвоката.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком не погоджується.

Судом встановлено: 19 березня 2023 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, просила суд розірвати шлюб з відповідачем, та стягнути з відповідача судовий збір та витрати за надання правової допомоги.

26.02.2024 року між адвокатом Андрієнко І. В. та позивачкою укладено договір № 14 про надання правової (професійної правничої) допомоги. 

Згідно вказаного договору сторони обумовили види правової допомоги, які адвокат має надати клієнту.

Відповідно до Рахунку від 29.02.2024 року ОСОБА_1 оплатила адвокату за правничу допомогу 8000 гривень, а саме за підготовку та подання позовної заяви, представництво інтересів у суді.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини 1 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України, яка регламентує витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 виклала правовий висновок відповідно до якого розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Велика Палата Верховного Суду вказувала, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Верховний Суду у постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20) дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Із матеріалів справи вбачається, що адвокатом Андрієнко І. В. не складено Акту виконаних робіт, не деталізовано відповідний опис виконаного, а є тільки наявність оплати послуг.

Згідно Рахунку від 29.02.2024 року ОСОБА_1 оплатила адвокату 8000 гривень, окрім іншого, і за представництво адвокатом інтересів позивачки у суді.

Разом з тим, адвокат Андрієнко І. В. у судовому засіданні місцевого суду жодного разу не брала участі при розгляді даної справи.

Врахувавши невелику складність справи, необхідність дотримання критерію розумності та справедливості розміру понесених стороною витрат, а також те, що відповідач у апеляційній скарзі обґрунтовано просив зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3000 гривень, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю  або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового  рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність 
обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року змінити, зменшивши розмір витрат на правову допомогу з 8 000(вісім тисяч) гривень до 3 000 (трьох тисяч)гривень

В решті рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 8 серпня 2024 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Боймиструк С. В.

                                                                       Шимків С. С.