ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/2319/24                                       Головуючий у 1-й інстанції: Падій В.В.
                                                                                           Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2024 року                                                                           м. Київ          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача                                       Черпака Ю.К.,
суддів                                                             Маринчак Н.Є., Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - апелянт/відповідач/ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив: 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 у здійсненні розрахунку, нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої у грудні 2023 року за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року у справі № 620/4643/22;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 розрахунку, нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої у грудні 2023 року за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року у справі № 620/4643/22, за весь час такої затримки з 01 березня 2018 року по 22 грудня 2023 року, у відповідності до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ, шляхом обчислення суми компенсації як добутку грошового доходу за відповідний місяць, фактично перерахованого на картковий рахунок ОСОБА_1 , і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої у грудні 2023 року за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року у справі № 620/4643/22, за весь час такої затримки з 01 березня 2018 року по 22 грудня 2023 року, у відповідності до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», шляхом обчислення суми компенсації як добутку грошового доходу за відповідний місяць, фактично перерахованого на картковий рахунок ОСОБА_1 , і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. 
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю права на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення у сумі 112 662,42 грн, виплаченої у грудні 2023 року за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року у справі № 620/4643/22, за весь час такої затримки, з 01 березня 2018 року по 22 грудня 2023 року у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у сумі 112 662, 42 грн, виплаченої у грудні 2023 року за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року, у справі № 620/4643/22, за весь час такої затримки, з 01 березня 2018 року по 22 грудня 2023 року у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
В решті позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначила про відсутність підстав для нарахування компенсації втрати частини доходів, оскільки сума індексації нарахована за рішенням суду, а підстави для виплати компенсації виникають у зв`язку з несвоєчасним виконанням саме такого рішення. У зв`язку з цим відсутні підстави для виплати компенсації втрати частини доходів за період з дати, коли така виплати мала бути виплачена. Окрім того, апелянт зазначив про наявність підстав для закриття провадження у справі з підстав наявності рішення, яке набрало законної сили, у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.
Перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 18 листопада 2010 року по 18 серпня 2020 року.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року у справі № 620/4643/22, яке набрало законної сили 28 березня 2023 року, позов ОСОБА_1 було задоволено повністю. 
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо проведення розрахунку, нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - серпень 2015 року та відмови у проведенні перерахунку, нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 .
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1   індексацію грошового забезпечення за період, з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням виплачених сум.
Визнано протиправною бездіяльність та дії військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення розрахунку, нарахування та виплати індексації грошового забезпечення із застосуванням норм абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, за період з 01 березня 2018 року по 18 серпня 2020 року та відмови у проведенні розрахунку, нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення із застосуванням норм абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 за період з 01 березня 2018 року по 18 серпня 2020 року ОСОБА_1 .
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести розрахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 серпня 2020 року, із застосуванням норм абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням виплачених сум.
27 грудня 2023 року шляхом безготівкового зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 ВЧ НОМЕР_1 перераховано 112   662, 42 грн індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 серпня 2020 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року у справі № 620/4643/22.
09 січня 2024 року позивач через уповноваженого представника звернувся до ВЧ НОМЕР_1 з запитом № 3/гс, в якому просив здійснити розрахунок, нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченого 27 грудня 2023 року на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року у справі № 620/4643/22.
Відповідь на вказаний запит не надходила.
Позивач, вважаючи, що має право на виплату відповідної компенсації втрати частини доходів, звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з обставин встановлення факту неналежної виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення, що надає право на компенсацію втрати частини грошового забезпечення у зв`язку з порушенням строків виплати різниці індексації грошового забезпечення. При цьому, оскільки відповідач жодних дій щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення не вчиняв, то і підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні. Окрім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів шляхом обчислення суми компенсації як добутку грошового доходу за відповідний місяць, фактично перерахованого на картковий рахунок ОСОБА_1 , і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100, оскільки такі дії є безпосередніми повноваженнями відповідача як роботодавця.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.
Оскільки оскаржуване рішення в частині позовних вимог у задоволенні яких відмовлено прийнято судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, ніким не оскаржено, то суд апеляційної інстанції здійснює перегляд судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 щодо задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
За змістом статей 2 та 4 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Приписами частини другої статті 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Тобто, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
У силу вимог статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон       № 2050-ІІІ) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.
Відповідно до приписів статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
За нормами статті 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, з наведеного слідує, що індексація є складовою заробітної плати, та у разі несвоєчасної її виплати, провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства, і не є важливим чи то виплата індексації проводиться самостійно роботодавцем із затримкою чи на виконання рішення суду за наслідком розгляду спору.
Твердження апелянта про те, що нарахування компенсації втрати частини доходів при нарахуванні та виплаті відповідної суми коштів на виконання рішення суду можливе лише у разі несвоєчасного виконання такого рішення, колегія суддів вважає безпідставними.
Верховний Суд вже викладав правові висновки щодо застосування норм Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ, зокрема у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19, правовідносини у якій в частині цих позовних вимог є подібними до правовідносин у справі, що розглядається.
Ухвалюючи постанову в зазначеній справі, Верховний Суд виходив із аналізу норм Закону № 2050-ІІІ, відповідно до статті 2 якого, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед іншого, заробітна плата (грошове забезпечення).
На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових заробітної плати, як коштів працівника, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013.
Також, Верховний Суд у постанові від 21 березня 2023 року у справі № 620/7687/21, застосовуючи висновок Верховного Суду у справі № 240/11882/19, з урахуванням наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений у цій справі період, у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, дійшов висновку, що така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а власник або уповноважений ним орган зобов`язаний здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.
Окрім того, як зазначив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 825/2023/16, основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Таким чином, враховуючи встановлену в цій справі наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 22 грудня 2023 року, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність права у позивача на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.
Щодо тверджень відповідача про необхідність закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, то як правильно зазначив суд першої інстанції, у справі № 620/9483/23 суд вирішував спір щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 76 729, 07 грн, виплаченої відповідачем 26 травня 2023 року, в той же час у даній справі інша підстава позову, а саме: виплата 25 грудня 2023 року відповідачем суми індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 серпня 2020 року на виконання того ж рішення у розмірі 112 622, 42 грн.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                Черпак Ю.К.

Судді:                                                                                                    Маринчак Н.Є.

                                                                                                              Штульман І.В.