ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2024 року                                 
м. Харків
справа № 639/8018/15
провадження № 22-ц/818/542/24 
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів -Маміної О.В, Яцини В.Б.
за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.
сторони справи:
позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2023 року постановлену у складі судді Рубіжного С.О.,-
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2023 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 01.03.2016 по цивільній справі №639/8018/15-ц за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.
В обґрунтування заяви посилався на те, що 04.02.2016 Жовтневим районним судом м. Харкова було винесено рішення про задоволення позову МТСБУ до ОСОБА_1 01.03.2016 на виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист. ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з заявою про укладання договору про розстрочку виконання рішення суду у зв`язку з складним матеріальним становищем. 29.02.2016 між сторонами було укладено договір про порядок повернення коштів. Відповідно до договору ОСОБА_1 кожного місяця сплачував борг до 04.06.2019, у зв`язку з чим МТСБУ не зверталось до виконавчої служби задля примусового стягнення коштів. На момент настання дати останньої сплати боргу за договором сплив термін на пред`явлення рішення (виконавчого листа). Заявник вважає, що пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, у зв`язку з існуванням договору про добровільне виконання рішення суду та в подальшому у зв`язку з запровадженням карантину та території України та через збройну агресію російської федерації проти України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.11.2023 заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа №639/8018/15-ц задоволено.
Поновлено Моторному (транспортному) страховому бюро України пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі №639/8018/15-ц за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.
Ухвала мотивована тим, що уклавши договір про добровільне виконання рішення суду, боржник повинен був виконати рішення суду, чого ним зроблено не було. Внаслідок невиконання боржником своїх зобов`язань за договором, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, що призвело до порушення права стягувача. Тому пропущений стягувачем строк для виконання рішення суду підлягає поновленню.
Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до договору ОСОБА_1 кожного місяця сплачував борг до 04.06.2019, у зв`язку з чим МТСБУ не зверталось до виконавчої служби задля примусового стягнення коштів. На момент останньої сплати сплив термін на пред`явлення рішення (виконавчого листа). Скаржник зауважив, що частковим виконанням рішення боржником ОСОБА_1 строки пред`явлення виконавчого документа до виконання були перервані лише до 04.06.2019. Отже, в подальшому до 04.06.2020 стягувач МТСБУ міг звернутись до виконавчої служби з метою примусового стягнення залишку боргу з ОСОБА_1 . Проте цього ним зроблено не було. Будь-яких належних та допустимих доказів поважності пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа у даний період МТСБУ до суду надано не було.
Апелянт наголосив, що посилання МТСБУ на запровадження карантину на території України як підставу поважності пропуску строку на пред?явлення виконавчого листа до виконання є нікчемним, адже вперше карантин на всій території України було запроваджено Постановою Кабінету Міністрів № 211 від 11.03.2020 починаючи з 12.03.2020. Тобто, до впровадження карантину на всій території України МТСБУ також мало можливість направити виконавчий лист до виконання. Саме лише посилання МТСБУ на запровадження карантину на території України, що вплинуло на неможливість пред?явлення виконавчого листа до виконання, не доводить факту існування об`єктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення вищевказаних дій. Аналогічних доводів стосується і посилання МТСБУ на збройну агресію російської федерації проти України.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що   04 лютого 2016 року Жовтневим районним судом м. Харкова судом було винесено рішення, відповідно до якого позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ПІН НОМЕР_1 на користь МТСБУ грошові кошти у розмірі 148 650.00 грн та судові витрати у розмірі 1486 грн 50 коп. (а.с. 164-165).
На підставі рішення суду від 04 лютого 2016 року , яке набрало законної сили 23 лютого 2016 року, стягувачу видано 01.03.2016 року виконавчий лист (а.с. 193).
29 лютого 2016 року між МТСБУ та ОСОБА_1 укладено договір про порядок повернення коштів, відповідно до якого, сторони дійшли згоди про добровільне виконання боржником судового рішення у справі №639/8018/15-ц від 04.02.2016 від 04.02.2016. Відповідно до п. 2.1 боржник взяв на себе зобов`язання сплатити кредитору у добровільному порядку суму стягнуту Жовтневим районним судом м. Харкова в розмірі 150 450,00 грн протягом 36 місяців за затвердженим графіком (а.с.194-195).
Відповідно до наданих карток розрахунків, ОСОБА_1 з порушенням строків виконання зобов`язання, частково сплачено на користь МТСБУ з 01.01.2016 по 04.06.2019 26148,64 грн. (а.с. 198-202).
Як зазначено у ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Нормами ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Також в ч.ч. 1-3 ст. 433 ЦПК України зазначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Згідно п. 5 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» єдність системи судоустрою забезпечується обов`язковістю виконання на території України судових рішень.
В ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що, невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до абзацу 3 п. 22 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «ДІД Коне» щодо офіційного тлумачення положень пункту 15 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у взаємозв`язку з положеннями частини першої статті 41, частини п`ятої статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України, статті 115 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини другої статті 2, абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Відповідно до абзацу 2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень пункту 20 частини першої статті 106, частини першої статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до абзацу 4-5 п.2.1 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», Конституційний Суд України, розглядаючи цю справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Ноrnsbу V. Gгеесе) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, п. 40 зазначається, що ...право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.
Судова колегія вважає, що суд повно встановив обставини у справі та дав належну оцінку доводам заявника щодо наявності й нього поважних причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Уклавши договір про добровільне виконання рішення суду, стягувач вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані боржником. 
Проте доказів виконання Жовтневого районного суду від 04 лютого 2016 року матеріали справи не містять і під час розгляду справи в судовому засіданні апеляційного суду таких не представлено.
Внаслідок невиконання боржником свої зобов`язань за договором, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, що призвело до порушення права стягувача. 
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що МТСБУ пропустило строк пред`явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин, а тому на даний час є всі підстави для його поновлення з метою виконання рішення Жовтневого районного суду від 04 лютого 2016 року.
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає. Що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 листопада 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 червня 2024 року.
Головуючий                                                         О. Ю. Тичкова

Судді                                                                        О.В.Маміна

                                                                       В.Б. Яцина