ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 вересня 2024 року
м. Київ
 
справа № 569/20024/21
провадження № 61-16486св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року у складі судді Харечка С. П. та постанову Рівненського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 рокуу складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Хилевича С. В., Шимківа С. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод 
у користуванні квартирою та зобов`язання утриматись від вчинення дій.
 
Позов мотивований тими, що позивачє власником 1/7 частини у спільній частковій власності на майно - квартиру 
АДРЕСА_1 . Співвласниками цієї квартири також є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .
 
Позивач зазначав, що у цій квартирі він проживає разом з дружиною 
ОСОБА_6 і малолітніми доньками - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_9 , 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані у цій квартирі. 
 
Вказував, що ОСОБА_2 , проживаючи в цій квартирі створює йому та його сім?ї перешкоди у здійсненні права користування та розпоряджання майном, що полягає в порушенні норм моралі та громадського порядку та 
є неприйнятним для співіснування осіб на одній території; встановлює на власний розсуд замки у міжкімнатних дверях у спільних приміщеннях, що робить неможливим використання приміщення іншими особами, що проживають 
у квартирі; палить всередині квартири, що негативно впливає на здоров`я позивача, його дружини та малолітніх дітей.
 
Зазначав, що він звертався до відповідача з проханням не палати та не розпивати алкогольні напої в приміщенні, оскільки через такі дії його малолітні діти змушені дихати тютюновим димом та бути свідками антисоціальної поведінки, проте відповідач не взяв до уваги зауваження позивача та встановив дверні замки до спільних кімнат. Внаслідок неправомірних дій ні в позивача, ні 
в членів його родини не було доступу до спільних кімнат та балконів у квартирі, що спричинило незручності та конфлікт. 
 
За вчинення насильства в сім`ї суд притягнув відповідача до адміністративної відповідальності, однак він продовжує чинити перешкоди в користуванні квартирою та погрожувати, що змінить замки на вхідних дверях 
і не впустить ні позивача, ні членів його сім`ї. Крім того, до ОСОБА_2 приходять гості, друзі з вираженою антисоціальною поведінкою, які разом з ним палять в приміщенні та розпивають алкогольні напої, більше того, відповідач передає стороннім особам ключі від спільної квартири, які на власний розсуд користуються їхнім майном. 
 
Зазначав, що ОСОБА_2 не повідомляв позивача та здійснював неодноразово ремонтні роботи в квартирі щодо переобладнання комунікацій: замінював проводку постачання електроенергії та елементи системи водопостачання, не маючи при цьому відповідної освіти чи кваліфікації для здійснення подібних робіт. Така поведінка відповідача є небезпечною, адже втручання в роботу електричних мереж та санітарно-технічного обладнання може призвести до погіршення їхньої роботи та створить перешкоди у їхньому користуванні, від подібних непрофесійних дій може постраждати як сам відповідач, так і жителі сусідніх квартир. 
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом покладення на ОСОБА_2 зобов`язання забезпечити безперешкодний доступ та надання позивачу можливості користування спірною квартирою; заборонити ОСОБА_2 встановлювати та змінювати замки до спільних приміщень, вхідних дверей та надавати ключі стороннім особам від спірної квартири; заборонити ОСОБА_2 під час користування спірною квартирою у часовий проміжок від 22:00 год до 08:00 год та у вихідні і святкові дні цілодобово, голосно кричати, користуватися звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами, що створюють побутовий шум, якщо ці дії перевищують встановлений санітарними нормами шум у 30 дБА; заборонити ОСОБА_2 паління цигарок та використання інших шкідливих речовин в приміщеннях спірної квартири; заборонити ОСОБА_2 втручатися в електричне, сантехнічне та інше обладнання загального користування у спірній квартирі без дозволу співвласників.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 
2023 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 чи його сім`ї у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
 
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року залишено без змін.
 
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд погодився 
з висновком суду першої інстанції.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
16 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій з урахуванням уточненої редакції просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 рокуй ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач фактично не проживає 
у спірній квартирі, проте регулярно навідується і створює жахливі умови для проживання, на підтвердження чого суду було надано докази, які не взято до уваги. Суди зробили неправильний висновок про те, що у квартирі склався певний порядок користування кімнатами. Вказує, що суд не надав належної оцінки показам свідків. Доказів, які спростовували б заявлені вимоги, відповідач не надав. В свою чергу позивач надав докази того, що відповідач створює йому перешкоди у користуванні власністю.
 
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах(пункти 3 частини другої статті 389 ЦПК України). 
 
Крім того, підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень представник заявника зазначає порушення судами норм процесуального права, оскільки суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів(пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Доводи інших учасників справи
 
23 лютого 2024 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_10 подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року - без змін.
 
Відзив мотивований тим, що доводи касаційної скарги є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними. Мотиви касаційної скарги не спростовують досліджені під час розгляду справи та встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи. ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які спростовували б чи ставили під сумнів висновки судів. Суди першої і апеляційної інстанцій повно та всебічно дослідили матеріали справи, надали оцінку доказам та застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до фактичних обставин справи та норм законодавства України. 
 
06 березня 2024 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_10 подала до Верховного Суду заяву, у якій просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року - без змін, мотивуючи її тим, що суди попередніх інстанцій повно 
і всебічно дослідили матеріали справи, надали оцінку доказам та застосували норми матеріального та процесуального права відповідно до фактичних обставин справи та норм законодавства України. 
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2024 року  ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 
10 жовтня 2023 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Рівненського міського суду Рівненської області.
 
13 березня 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені 
у відзиві на касаційну скаргу та заяві, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволенняз таких підстав.
 
Фактичні обставини справи 
 
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 серпня 2021 року № 272410966 квартиру 
АДРЕСА_1 зареєстровано як спільну сумісну часткову власність за: ОСОБА_1 - 1/7 частини, ОСОБА_2 - 3/7 частини, 
ОСОБА_3 - 3/7 частини, ОСОБА_5 - 3/7 частини, ОСОБА_2 - 3/7 частини.
 
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 березня 
2021 року (справа № 569/3695/21) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення.
 
Зі змісту постанови відомо, що 10 лютого 2021 року близько 21:20 год 
ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , вчинив насильство 
в сім`ї щодо свого брата ОСОБА_1 , ображав нецензурною лайкою, штовхав, провокуючи на конфлікт. 
 
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 лютого 
2022 року (справа № 569/3693/21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, провадження у справі закрито, обмежено усним зауваженням. 
 
Зі змісту постанови відомо, що 10 лютого 2021 року ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї щодо свого брата ОСОБА_2 , а саме чинив моральний тиск, виганяв з квартири. 
 
Згідно з актом на відключення від газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури від 24 червня 2022 року, складеного за участю представника АТ «Рівнегаз» та представника споживача ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 подання природного газу на ПГ припинено 24 червня 
2022 року у зв`язку з перебуванням ПГ в аварійному стані.
 
Згідно з актом обстеження ОСББ «Князя Володимира, 36» комісія провела обстеження умов сім`ї ОСОБА_1 та виявила, що не відомі комісії особи спричинили погіршення санітарно-побутових умов для проживання багатодітної сім`ї; від`єднані труби газопостачання та водопостачання в кухні; під час обстеження 3 кімнати були закриті; захаращені місця загального користування.
 
Матеріали справи не містять жодних актів чи приписів з приводу незаконного втручання ОСОБА_2 в електромережу, газопостачання та систему водопостачання квартири.
 
Згідно з відповіддю ГУНП в Рівненській області від 04 січня 2022 року 
№ 30Аз/200/01/2022 за обліками ІТС ІПНП України в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області є інформація про те, що 
30 липня 2017 року надійшла заява ОСОБА_2 про те, що 29 липня 2017 року за місцем проживання брат вчиняв психологічне насильство.
 
З відповіді ГУНП в Рівненській області від 06 вересня 2022 року № 11/145АЗ відомо, що в РУП ГУНП в Рівненській області зареєстровано заяви ОСОБА_1 про те, що 02 грудня 2016 року його брат ОСОБА_2 систематично погрожував йому фізичною розправою; 22 лютого 2017 року про те, що 15 лютого 2017 року вчиняв дебош; 06 серпня 2022 року про те, що його брат ОСОБА_2 прийшов 
в стані алкогольного сп`яніння та вчинив дебош.
 
Суд першої інстанції допитав свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_11 .
 
З Єдиного державного реєстру судових рішень відомо, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2023 року, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року, у справі № 569/12380/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користування квартирою та визначення порядку користування житловим приміщенням встановлено такий поpядок коpистування пpимiщеннями кваpтиpи № 5 на 
АДРЕСА_3 , а саме видiлено у коpистування:
 
ОСОБА_1 житлову кімнату площею 9,7 кв. м, позначену № 8 у плані квартири технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 та лоджію площею 2,3 кв. м, вихід на яку з коридору площею 7,2 кв. м, позначеного № 5 
у плані квартири технічного паспорта на квартиру № 5 ;
 
ОСОБА_2 житлову кімнату площею 8,2 кв. м, позначену № 4 у плані квартири технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 ;
 
ОСОБА_2 житлову кімнату площею 16,9 кв. м, позначену № 7 у плані квартири технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 ;
 
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у спільне користування житлову кімнату площею 
17,4 кв. м, позначену № 3 у плані квартири технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 , з прилеглим до неї балконом площею 0,9 кв. м;
 
ОСОБА_5 житлову кімнату площею 9,5 кв. м, позначену № 11 у плані квартири технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 ;
 
ОСОБА_2 і ОСОБА_5 у спільне користування лоджію площею 2,3 кв. м; вихід на яку з житлової кімнати площею 8,2 кв. м, позначену № 4 у плані квартири технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Кухню площею 7,6 кв. м; коридор площею 16,2 кв. м; коридор площею 7,2 кв. м; ванну кімнату площею 2,6 кв. м; вбиральню (сполучну) площею 0,9 кв. м; кладову площею 2,8 кв. м; кладову площею 1,3 кв. м залишено у спiльному коpистуваннi ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .
 
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону відповідають.
 
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які 
ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
 
оцінюючи обраний позивачем спосіб захисту, потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.
 
Одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним.
 
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду 
від 04 вересня 2019 року в справі № 761/5115/17.
 
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.
 
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається 
в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
 
За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
 
Частиною першою статті 321 ЦК України установлено, що право власності 
є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
 
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
 
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
 
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. 
 
У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі 
№ 6-1500цс15 зроблено висновок, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення 
в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.
 
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина друга статті 386 ЦК України).
 
Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_2 чинить йому та його сім`ї перешкоди у користуванні квартирою, що виражається в порушенні норм моралі та громадського порядку та є неприйнятним для співіснування осіб на одній території та просив суд усунути ці перешкоди 
у користуванні житловим приміщенням.
 
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
 
Установивши, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні житлом, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки надані позивачем докази не містять доказової інформації, на підставі якої суд установлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення цієї справи, зокрема щодо вчинення перешкод позивачу 
у користуванні та розпорядженні майном.
 
Аргументи заявника про те, що суд не надав належної оцінки показам свідків, 
є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої і апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє 
в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 
15 червня 2023 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.
 
З огляду на те що Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, розподіл судових витрат, понесених заявником, відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 червня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська