ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/988/23  Номер провадження 22-ц/814/2274/24	Головуючий у 1-й інстанції Коновод О.В.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Чумак О.В.,
суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка представляє відповідача ОСОБА_2 , на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 лютого 2024 року, ухвалене суддею Коновод О.В., по справі за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі – АТ «ОГС «Полтавагаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, посилаючись на те, що ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_3 являється спадкоємцем та власниками будинку за адресою АДРЕСА_1 . Лубенський район, ОСОБА_3 була побутовими споживачами, природного газу, з яким 04 квітня 2016 року укладений договір розподілу природного газу. З 01 січня 2020 року розділено оплату за природній газ на оплату за газ, як товар, та оплату за послуги з його розподілу (доставки). Для кожного споживача річна замовлена потужність визначена окремо, залежно від обсягу споживання природнього газу об`єктом за попередній газовий рік. За період з січня 2022 року по листопад 2022 року за розподіл природнього газу виникла заборгованість у розмірі 3231,41 грн. 
Просило стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «ОГС «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 3231,41 грн. та 2684,00 грн. витрат по сплаті судового збору.
Заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 22 червня 2023 року позов АТ «ОГС «Полтавагаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «ОГС «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 3231,41 грн. та 2684 грн. витрат по сплаті судового збору.
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22.06.2023 року по справі №548/988/23 задоволено.
Поновлено ОСОБА_2 пропущений з поважної причини строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області у справі №548/988/23 (провадження № 2/548/318/23) від 22 червня 2023 року.
Скасовано заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 червня 2023 року по цивільній справі №548/988/23 за позовом АТ «ОГС «Полтавагаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.
Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 27 лютого 2024 рокупозов АТ «ОГС «Полтавагаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «ОГС «Полтавагаз» заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2908,41 грн. та 2684,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

З рішенням суду не погодилася  ОСОБА_1 , яка представляє відповідача ОСОБА_2  таоскаржила його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову. Стягнути з позивача АТ «ОГС «Полтавагаз» на користь відповідача ОСОБА_2 сплачений за подання заяви про перегляд заочного рішення судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що будинок у який здійснюється газопостачання відповідач у спадок не приймав. При цьому позивачем не доведено факт користування послугами ОСОБА_2 , тоді як нарахована заборгованості вже після смерті ОСОБА_3 , а отже не є боргом померлої.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ОГС «Полтавагаз» просить направити справу на новий розгляд до Хорольського районного суду Полтавської області.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України (в редакції чинній на момент призначення справи до розгляду) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову становить 3231 грн. 41 коп. та беручи до уваги положення частини 13 статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження. 

Як вбачається з матеріалів справи 24 лютого 2023 року ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується листом завідуючої Хорольської державної нотаріальної контори.
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкова справа № 34/2022 від 04 травня 2023 року спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її рідний онук – ОСОБА_2 , у зв`язку з відмовою спадкоємця першої черги за законом, сина спадкодавця – ОСОБА_4 .
Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 0,21 га, кадастровий номер – 5324882601:01:001:1643, розташованої: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
ОСОБА_3 була побутовим споживачем, природного газу, з яким 04 квітня 2016 року, укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу.
Відповідно до даних облікової бази АТ «Полтавагаз» абоненту присвоєно персональний о/р НОМЕР_1 , як суб?єкта ринку природного газу за адресою об?єкта розподілу природного газу: АДРЕСА_1 .
Станом на 04 травня 2023 року, за вищевказаною адресою об?єкта розподілу природного газу, сума заборгованості становить - 3231,41 грн. (за період січень 2022 року по листопад 2022 року)

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частиною 2 статті 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу). 
Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Отже прийнявши спадщину спадкоємець успадковує також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав спадкоємець свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що належить йому. 
До подібного висновку прийшов Верховний Суд у постановах від 15 березня 2018 року у справі № 
401/710/15-ц та від 23 травня 2018 року у справі № 552/1527/16-ц.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 та успадкував після неї її права і обов`язки, відповідно до статтей 1216, 1218, 1297 ЦК України. 
Доказів на спростування зазначеної інформації відповідачем ні при розгляді справи судом першої інстанції ні при розгляді апеляційної скарги стороною відповідача не надано. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що положення статі 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Із зазначеного вище слідує, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не могло бути успадковане іншою особою окремо від земельної ділянки на якій воно розташовано. При цьому, відсутність державної реєстрації на об`єкт нерухомості не свідчить про те, що у спадкоємця не виникло обов`язку щодо його утримання, враховуючи що даний обов`язок був у спадкодавця ОСОБА_3 .
Тоді як з матеріалів справи вбачається, що між АТ «ОГС «Полтавагаз» та ОСОБА_3 були наявні договірні правовідносини з постачання їй природнього газу, на виконання яких, за життя, нею проводилася повна оплата спожитих послуг.
У свою чергу відповідач не звертався з відповідною заявою до позивача про припинення розподілу природнього газу, а отже у АТ «ОГС «Полтавагаз» були відсутні підстави для припинення газопостачання.
Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРС, визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.
Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.
Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.
Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління (оператор ГРС).
Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРС Оператора ГРС, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема як сировину, а не для перепродажу.
Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРС взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.
Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.
Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Пунктом 7 Розділу 6 Кодексу ГРС визначено, що оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання.
Згідно пункту 9 розділу 6 Кодексу ГРС  припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.
З матеріалів справи вбачається, та не оспорювалося стороною відповідача, що АТ «ОГС «Полтавагаз» надавало послуги з розподілу природнього газу за адресою: АДРЕСА_1 . За період з січня 2022 року по листопад 2022 року, з урахуванням проведеного перерахунку за листопад 2022 року, заборгованість відповідача склала 2908 грн. 27 коп.
При цьому розрахунок проведений відповідно до положень Кодексу ГРС, правильність розрахунку також не оспорювалася.
Враховуючи зазначене, те що ОСОБА_2 будучи спадкоємцем за законом, успадкував не тільки права, а і обов`язки ОСОБА_3 , в тому числі щодо сплати вартості отриманих комунальних послуг, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 2908 грн. 27 коп. 
У свою чергу безпідставними є посилання представника відповідача на те, що нарахування плати за розподіл природнього газу після смерті ОСОБА_3 не є боргом померлої, оскільки позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості саме як до споживача послуг, а не про стягнення богу спадкодавця.
Також колегія суддів не знаходить підстав для зміни оскаржуваного рішення суду в частині стягнення судових витрат, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 пройшов огляд за яким визнаний особою з інвалідністю ІІ групи 14 лютого 2024 року, після цього, 15 лютого 2024 року, його представником через систему «Елекитронний суд» подано заперечення, однак в них не зазначено вищевказану обставину та не надано відповідних доказів. Під час розгляду справи судом першої інстанції, в тому числі в судовому засідання, в якому була присутня представник відповідача, суду не було повідомлено про наявність у ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності та не надано відповідних доказів.
Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
При цьому, хоч до апеляційної скарги і додано копію довідки серії 12 ААГ № 530551 відповідно до якої ОСОБА_2 за результатами огляду 14 лютого 2024 року встановлено ІІ групу інвалідності, однак не зазначено жодних обґрунтувань та доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від відповідача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка представляє відповідача ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 лютого 2024 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 08 серпня 2024 року

Головуючий                         О.В. Чумак 

Судді                         Ю.В. Дряниця

                                                                       Л.І. Пилипчук