Справа № 127/22672/23 
Провадження № 33/801/778/2024
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Р. В.
Доповідач: Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2024 року                                                                     м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б.,
розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України,

встановив:
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 150 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 783 850 (сімсот вісімдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят) грн. 08 (вісім) коп., а також стягнуто з неї на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
Відповідно до обставин встановлених судовим рішенням, 02.12.2022 по 06.02.2023 року керівником та особою, уповноваженою на роботу з митницею ТОВ «ТРАНС ЕКСПОРТ УКРАЇНА» ОСОБА_1 надано митному органу документи, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості, а саме документи про походження товару, які стали підставою для видачі сертифікату перевезення товару EUR.1, що призвело до несплати митних платежів у сумі 522 566,72 грн., тим самим вчинивши порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.
Не погодившись з вказаною постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.
Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущений з поважних причин, а саме внаслідок розгляду справи у її відсутність. Вказує, що копію постанови не отримувала, проте 22 липня 2024 року їй надійшло повідомлення з мобільного додатку ДІЯ про судовий штраф, після чого в Єдиному державному реєстрі судових рішень ознайомилася зі змістом постанови лише 22 липня 2024 року. Також зазначає, що не отримувала жодних повісток про виклик до суду та повідомлень про рух справи. Відтак, вважає, що строк на подачу апеляційної скарги було пропущено з поважних причин.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не з`явилася, своєчасно сповіщалася судом про місце і час розгляду справи за адресою, що вказана нею в апеляційній скарзі. До суду повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. 
Також на електронну адресу суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Огородника О. М. 04 вересня 2024 року надійшло клопотання, в якому він просить розглянути справу у його відсутність, у зв`язку із закінченням повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 у судових інстанціях.
Згідно ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
У відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, в зв`язку з неповажною неявкою в судове засідання скаржника, суд розглядає справу у його відсутність. 
Приймаючи до уваги те, що неявка правопорушника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду, враховуючи граничні строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, що ОСОБА_1 обізнана про те, що справа про адміністративне правопорушення відносно неї переглядається у Вінницькому апеляційному суді за її апеляційною скаргою, суд розглядає справу без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року, заслухавши пояснення представника Вінницької митниці Стрекалової В. Д., яка вважає, що апелянт не навела поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд приходить до висновку, що у задоволенні останнього слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути апелянту, виходячи із наступного.
При розгляді заяви про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд перевіряє тільки поважність причин пропуску строку або їх відсутність, і не може давати оцінку процесуальним діям та документам по справі або прийнятому судом рішенню.
Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення регулюється ст. 294 КУпАП.
За змістом цієї норми, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не з моментом отримання її копії.
Пропущений особою строк на апеляційне оскарження поновляється судом лише за наявності належним чином мотивованого клопотання, у якому повинні бути викладені обставини, що слугували поважними причинами пропуску такого строку, а також обґрунтування того, в чому саме полягає поважність причин пропуску цього строку та яким саме чином такі обставини могли завадити особі оскаржити постанову суду в передбачений законом строк.
Також слід зазначити, що наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
З матеріалів адміністративної справи встановлено, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 оскаржує постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року.
Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП початком строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року є день її проголошення.
Зі змісту оскаржуваної постанови суду слідує, що  ОСОБА_1 не була присутня в судовому засіданні при винесенні судом першої інстанції постанови 09 квітня 2024 року. В той же час, враховуючи пояснення ОСОБА_1 щодо ознайомлення зі змістом рішення лише 22.07.2024, остання також пропустила строк на подання апеляційної скарги, оскільки здала апеляційну скаргу на пошту лише 05.08.2024.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду скаржник зазначає, що зі змістом постанови ознайомилася в Єдиному державному реєстрі судових рішень лише 22 липня 2024 року.
Відтак, останнім днем подачі апеляційної скарги вважається 01 серпня 2024 року включно.
Натомість апеляційна скарга подана  ОСОБА_1 05 серпня 2024 року за допомогою засобів поштового зв`язку, про що зазначено на реєстраційному штампі відповідальним працівником поштового відділення (т.2 а.с. 1), тобто поза межами десятиденного строку, передбаченого на оскарження постанови в справах про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_1 стверджує, що не отримувала жодних повісток про виклик до суду та повідомлень про рух справи, а тому вважає, що строк на подачу апеляційної скарги було пропущено з поважних причин.
З матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що адміністративна справа надійшла до Вінницького міського суду Вінницької області 28 липня 2023 року та суд, виконуючи приписи КУпАП неодноразово викликав в судове засідання ОСОБА_1 та її адвоката на: 19.09.2023, 03.10.2023, 07.11.2023, 28.12.2023, 01.02.2024, 28.03.2024 та 09.04.2024. 
Тобто, судом першої інстанції вжито заходи для належного повідомлення про день, час та місце розгляду справи правопорушника та її адвоката.
Крім того, в матеріалах справи наявна заява від 19.09.2023, яка подана ОСОБА_1 на електронну адресу суду про перенесення розгляду справи на іншу дату (т.1 а.с. 209), що не заперечується самим скаржником в апеляційній скарзі. Таким чином ОСОБА_1 з 19.09.2023 була обізнана про розгляд даної справи Вінницьким міським судом вінницької області.
Також, адвокат Павлової Н. О. на електронну адресу суду подавав заяву про відкладення справи від 02.10.2023 та від 24.07.2023 (Т.1 а.с. 213 та 221) і апеляційний суд звертає увагу на те, що справа неодноразово відкладалась за клопотаннями скаржника та її адвокатів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що не мала можливості приймати участь у судових засіданнях через значну відстань суду (місто Вінниця) від ї місця проживання (місто Одеса), неможливістю прибуття через постійні ракетні обстріли та повітряні тривоги. Проте суд звертає увагу, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її адвокат мають право на подання заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції або за допомогою онлайн-сервісу відео зв`язку «EasyCon», а з урахуванням того, що справа перебувала в провадженні суду з 28 липня 2023 року по 09 квітня 2024 року у ОСОБА_1 було достатньо часу заявити таке клопотання. 
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник (зацікавлена особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності документально обґрунтованих доказів, які б свідчили про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, відсутні.
Підсумовуючи слід зазначити, що доводи скаржника не підтверджують наявність об`єктивно непереборних, незалежних від її волевиявлення перешкод для звернення з апеляційною скаргою зі спливом значного проміжку часу з моменту винесення судом першої інстанції оскаржуваної постанови.
Причини пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги. Тобто, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин. За відсутності таких, поновлення процесуального строку буде порушенням принципу юридичної визначеності.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).
Ураховуючи наведене, беручи до уваги, що з дня прийняття постанови суду першої інстанції минув тривалий строк, зважаючи на те що скаржник та її адвокат про час, день та місце розгляду справи в суді першої інстанції були повідомлені, апеляційний суд дійшов висновку, що у поданому клопотанні заявником не наведено жодної об?єктивної обставини, яка б перешкоджала  ОСОБА_1 реалізувати своє право на апеляційне оскарження постанови суду в передбачений для цього строк, а вказані в обґрунтування клопотання доводи, не належать до поважних причин пропуску процесуального строку.
За таких обставин, оскільки  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу після закінчення встановленого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, та не навела поважних причин пропуску цього строку, вважаю, що строк на апеляційне оскарження не може бути поновленим, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:
Відмовити в задоволенні заяви клопотання  ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2024 року, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду                          Ю. Б. Войтко