постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
27 серпня 2024 року
м. Київ
справа № 352/247/22
провадження  № 51-875км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,                        
захисника                                          ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),            
прокурора                                          ОСОБА_6 ,                                        
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року у кримінальному провадженні № 12020090000000642 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ст. 379 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини
За вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області                                       від 23 жовтня 2023 року, залишеним без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено:
-          за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
-          за ст. 379 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
На підставі ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання визначено ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 10 років. 
Стягнуто процесуальні витрати та вирішено долю речових доказів.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди                    250 000 грн. 
Місцевий суд установив, що в провадженні судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 з 15.03.2019 перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та інших осіб за обвинуваченням у вчиненні кількох корисливих злочинів. Незадоволений ходом судового розгляду, з метою затягування судового процесу, відтермінування винесення вироку та покарання у вигляді позбавлення волі, а також з метою подальшого залякування суддів, ОСОБА_7 достовірно усвідомлюючи, що діяльність судді  пов`язана зі здійсненням правосуддя та має законний характер, результати судового розгляду та прийняття відповідних процесуальних рішень залежать безпосередньо від судді, вирішив вбити його.
З цією метою ОСОБА_7 спільно з невстановленою особою, діючи за передньою змовою групою осіб, впродовж липня - початку серпня 2020 року таємно слідкували за потерпілим ОСОБА_8 , встановили автомобіль на якому той пересувався, місце його проживання, шляхи підходу до нього й відходу, вивчили розпорядок дня та його побутові звички.
Отримавши необхідні дані ОСОБА_7 на початку серпня 2020 року в невстановленому місці незаконно придбав бойову гранату Ф-1, споряджену уніфікованим запалом типу УЗРГМ, яку переніс та заховав у невстановленому місці, де незаконно її зберігав до слушного моменту для скоєння злочину.
У ніч на 10.08.2020 ОСОБА_7 діючи умисно, в групі з невстановленою особою прибули до місця проживання ОСОБА_8 - будинку АДРЕСА_1 , де закріпили корпус гранати до гаражних ролетів, для детонації при відкритті гаража, та з місця скоєння злочину зникли.
Однак, при відкритті гаражних ролетів вранці 10.08.2020 вибуховий пристрій, через незалежні від волі ОСОБА_7 та невстановленої особи причини не здетонував і був виявлений потерпілим та знешкоджений спеціалістами -вибухотехніками.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційних скаргах, які аналогічні за доводами та вимогами, засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_5 просять скасувати оскаржувані судові рішення через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
На обґрунтування своїх вимог зазначають, що суд першої інстанції у вироку в основу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення поклав висновки експертів від 13.05.2021 № 164   та від 18.06.2021 № 52 КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи»,  та від 30.12.2021 № СЕ/19/109-21/14266-БД Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (далі - Івано-Франківський НДЕКЦ), відкинувши висновок молекулярно-генетичної експертизи, проведеної експертом Івано-Франківського НДЕКЦ від 06.11.2020 року № СЕ/109/12/2-437МГ/20 та висновок експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичних експертиз» від 03.01.2023 № 2285, які підтверджують невинуватість ОСОБА_7 .
Дають свою оцінку усім зібраним доказам у кримінальному провадженні та вважають, що ані органом досудового розслідування, ані судом не здобуто жодних доказів, у тому числі належних, достовірних та допустимих, які б вказували на доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів та стверджують, що зібрані докази свідчать про наявність події, однак не доводять причетність ОСОБА_7 до неї. Вказують, що суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги сторони захисту та у своєму рішенні формально зазначив про їх необґрунтованість, обмежившись цитуванням вироку суду першої інстанції.
З огляду на ці обставини вважають, що оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам статей 370, 374, 419 КПК та підлягають скасуванню.
Позиція учасників в суді касаційної інстанції
У судовому засіданні захисник підтримав вимоги касаційних скарг. 
Прокурор заперечив проти їхнього задоволення і просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни. 
Засуджений ОСОБА_7 у касаційній скарзі просив проводити касаційний розгляд без його участі.
Мотиви Суду
Колегія суддів (далі - Суд), заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційних скаргах, дійшла висновку про таке.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Під час перегляду судових рішень у касаційному порядку Суд виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів на підставі: показань засудженого         ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , експертів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; протоколу огляду місця події від 10.08.2020 з фототаблицею (під час огляду на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_8 виявлено та вилучено гранату, дошку та інші предмети); висновків експертиз від 22.03.2021 № КСЕ-19/109-21/1592             (на гранаті виявлено ДНК-профіль кількох осіб, для ідентифікації не придатні),            29.10.2020 № СЕ/109/12/2-440МГ/20 (на цвяхах, шурупах, фрагментах дроту та дошках виявлено генетичні ознаки (поодинокі клітини з ядрами) кількох осіб, для ідентифікації не достатньо), 13.05.2021 № 164 (на фрагменті рукава (вирізки) виявлено достатньо ДНК матеріалу для встановлення особи), 18.06.2021 № 52 (визначено ДНК-профіль невстановленої особи чоловічої генетичної статі),  27.10.2021 № СЕ-19/109-21/11203-БД (сліди ДНК на рукаві сорочки належать             ОСОБА_7 ), 30.12.2021 № СЕ-19/109-21/14266-БД (сліди ДНК на рукаві сорочки належать ОСОБА_7 (букальний епітелій)), та інших доказах у своїй сукупності.
Окрім того, суд першої інстанції критично оцінив такі висновки експертів:
-          від 06.11.2020 № СЕ/109/12/2-437МГ/20, згідно з яким на рукаві сорочки виявлено поодинокі клітини з ядрами, генетичні ознаки яких не встановлено через деградацію (руйнування) ДНК.
Оцінюючи цей висновок експерта суд першої інстанції у вироку зазначив, що при проведенні експертизи експерт використав метод змиву (за допомогою нейлонової щіточки змоченої спеціальною речовиною), у той час як інші експерти використали метод вирізки з рукава (в довільному порядку), а тому їхні висновки є більш інформативними та повними;
-          від 03.01.2023 № 2285,  згідно з яким на рукаві сорочки виявлено ДНК-профіль особи чоловічої генетичної статі, який не належить ОСОБА_7 . 
Щодо цього висновку експерта суд вказав, що при проведенні цієї експертизи експертом для дослідження бралися вирізки з інших ділянок рукава сорочки, що не виключає належність встановленого ДНК-профілю іншій особі (чоловічої генетичної статі), яка спільно з ОСОБА_7 брала участь у вчиненні злочину.
Не погодившись із вироком місцевого суду сторона захисту оскаржила його в апеляційному порядку.
У своїх скаргах посилалася на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і просила скасувати вирок та закрити кримінальне провадження через недоведеність вчинення ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень. Клопотання про повторне дослідження доказів у справі сторона захисту в суді апеляційної інстанції не заявляла.
За приписами статей 404 та 405 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, а у разі необхідності й шляхом повторного дослідження доказів.
Зважаючи на законодавчі приписи, а також положення ст. 419 КПК цей суд  зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення, в ухвалі має бути зазначено підстави за яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Цих вимог закону суд апеляційної інстанції дотримався.
Під час перегляду вироку суд апеляційної інстанції ретельно перевірив доводи апеляційних скарг та дійшов обґрунтованого висновку про їх безпідставність, а тому залишив оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційні скарги без задоволення. При цьому, апеляційний суд навів у своїй ухвалі відповідні підстави та положення закону, якими він керувався приймаючи таке рішення.    
Відповідно до норм ст. 101 КПК висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Запитання, які ставляться експертові, та його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку. 
Як убачається з матеріалів цього кримінального провадження, в основу свого  рішення суд першої інстанції поклав висновки експертиз проведених експертами  КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» зокрема:
-         судової цитологічної від 13.05.2021 № 164. Як убачається зі змісту експертизи, при проведенні дослідження експертом фрагмент рукава сорочки умовно поділявся на чотирнадцять квадратів, які позначались номерами I-XIV з яких у довільному порядку проводились вирізки предмета-носія та поміщались у пронумеровані об`єкти (пробірки). При мікроскопічному дослідженні препаратів в цих об`єктах було знайдено велику кількість сторонніх домішок і без`ядерних клітин, в окремих об`єктах клітин не було, а в інших була невелика кількість, однак в об`єкті (пробірці) № 11 було виявлено 37 клітин, яких достатньо для встановлення генотипу особи (т. 2, а. к. п. 131-132);
 
-          судової імунологічної від 18.06.2021 № 52, при проведенні якої експертами було визначено ДНК-профіль (генетичні ознаки) особи чоловічої генетичної статті (алелі за локусами: D8S1179- 12, 13; D21S11 - 30, 31.2; D7S820-09, 11; СSF1РО- 10, 11; D3S1358 - 16, 17; ТН01 - 9.3, 9.3; D13S317 - 09, 10; D16S539 - 09, 12; D2S1338 - 19, 24; D19S433- 13, 15.2; vWА-18, 18;ТРОХ-11, 11; D18S51 - 12, 17; АМЕL- X, Y; D5S818 - 11, 12; FGA - 22, 22). При цьому об`єкт дослідження, який знаходився в пробірці № 11, був використаний повністю (т. 2, а. к. п. 134-139).
Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи від 27.10.2021 № СЕ-19/109-21/11203-БД, проведеної експертом Івано-Франківського НДЕКЦ ОСОБА_14 , встановлено генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_7 , які збігаються з генетичними ознаками біологічного матеріалу з вирізки з рукава сорочки, сукупність таких генетичних ознак зустрічається не більше, ніж у 1 з                    2,12 х 10^20 осіб (т. 2,  а. к. п. 147-154).
Окрім того, відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 30.12.2021 № СЕ-19/109-21/14266, проведеної експертом Івано-Франківського НДЕКЦ ОСОБА_11 , встановлено генетичні ознаки букального епітелію                  ОСОБА_7 , які збігаються з генетичними ознаками біологічного матеріалу з вирізки з рукава сорочки, сукупність таких генетичних ознак зустрічається не більше, ніж у 1 з 2,12 х 10^20 осіб (т. 2, а. к. п. 171-180).
Допитані в суді першої інстанції експерти ОСОБА_11 (08.07.2022) та ОСОБА_13 (25.05.2023) підтвердили свої висновки. Зокрема експерт ОСОБА_13 вказав, що не виключає наявності кількох генотипів особи на рукаві наданому на експертизу, однак оскільки маркерів (клітин) однієї особи було більше, вони встановили лише один генотип (т. 4, а. к. п. 67).
При цьому суди першої та апеляційної інстанцій у своїх рішеннях навели докладні мотиви чому вони не взяли до уваги та відхилили висновки експертів                            від 06.11.2020 № СЕ/109/12/2-437МГ/20 та від 03.01.2023 № 2285.
Із правильністю такої оцінки погоджується і Верховний Суд.
Доведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів  за передньою змовою групою осіб із невстановленою особою суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтували наявністю висновків експертів від 22.03.2021 № КСЕ-19/109-21/1592 та від 29.10.2020 № СЕ/109/12/2-440МГ/20 (відповідно до яких на вилучених при огляді місця події гранаті, цвяхах, шурупах, фрагментах дроту та дошках було виявлено генетичні ознаки та ДНК-профіль кількох осіб),             і ці висновки експертів стороною захисту не заперечуються та під сумнів не ставляться.
Ухвалені у справі вирок районного суду та ухвала апеляційного суду є належним чином обґрунтованими та вмотивованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 374 та 419 КПК.
Наведені в касаційних скаргах захисника та засудженого доводи не спростовують правильність висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, і не ставлять під сумнів законність цих рішень.  
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою зміну або скасування оскаржуваних рішень.
Тому підстав для задоволення касаційних скарг колегія суддів не вбачає.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
 
ухвалив:
Залишити без задоволення касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_5 , а вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2023 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

 
___________________                           ___________________                     _________________ 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                       ОСОБА_3