Справа № 444/315/24                                Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є. 
Провадження № 33/811/995/24                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі:
судді – Белени А.В.,
з участю особи, яку притягнуто до адміністративної 
відповідальності, – ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної 
відповідальності на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року,

встановив :

Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року,
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.
ОСОБА_1 , визнаний винним у тому, що 18.01.2024 року о 19 год. 25 хв. в смт.Куликів по вул.Б.Хмельницького,38 Львівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки Шевроле, номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестера Drager Alcotest 6820, тест 1222, результат 1,07 проміле. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На постанову судді Лень А.З. подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі .
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що суд в оскаржуваній постанові посилання на квитанцію Драгер № 667165 від 22.11.2023 року, доводить тільки те, що подія відбулася в 2023році так як, окрім 2023 року на даній квитанції точнішої дати немає також протокол про адміністративне правопорушення доводить, що подія відбулася більше року тому. Даний протокол складено, однак у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування автомобілем ОСОБА_1 ..
Вказує, що на час прибуття працівників патрульної поліції він не керував транспортним засобом, а вказані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського: на відеозаписі не зафіксовано, хто перебував за кермом транспортного засобу.
Зазначає, що суд постійно за власним бажанням шукав докази винуватості ОСОБА_1 , а відтак встановивши, що належних доказів немає він за власною ініціативою вимагав свідчення від працівника поліції, з метою визнати апелянта винним без доказів передбачених законом.
Заслухавши пояснення та доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що дана скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9-а Правил дорожнього руху України, яким водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме:
– протоколу серії ААД № 667163 від 18.01.2023 року, складений уповноваженою особою, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості;
– роздруківкою технічного засобу Drager Alcotest 6820, прилад № ARLJ-0216, тест № 1222, результат 1,07 проміле;
– актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; 
– направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 18 січня 2024 року, згідно якого ОСОБА_1 направлявся до медичної установи, однак від такого огляду останній відмовився;
– відеозаписом, який міститься на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення DVD-R–диску, з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм ОСОБА_1 вказаних ПДР. Відповідно до постанови Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 678/991/17, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано зазначені обставини є доказом, котрий може підтверджувати факт вчинення водієм порушення ПДР; 
– рапортом старшого сержанта поліції СРПП ВП №2 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області Назарія Кріпа від 16.04.2024 року.
Твердження апелянта про те, що посилання у оскаржуваній постанові на квитанцію Драгер № 667165 від 22.11.2023 року, доводить тільки те, що подія відбулася в 2023році так як, окрім 2023 року на даній квитанції точнішої дати немає також протокол про адміністративне правопорушення доводить, що подія відбулася більше року тому – спростовується матеріалами справи. Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи встановив, що 13.03.2024 була винесена постанова Жовківського районного суду Львівської області, якою матеріали справи відносно ОСОБА_1 були повернуті до ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області – для доопрацювання з підстав того, що дата протоколу та фактична дата події у ньому є різними. З рапорту старшого сержанта поліції СРПП ВП №2 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області Назарія Кріпа від 16.04.2024 року вбачається, що при складенні протоколу ААД № 667163 від 18.01.2023 року ним була допущена помилка в графі дати складення протоколу, а саме 18.01.2023 р., хоча правильною датою є 18.01.2024 р..
З огляду на вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що даний протокол є доопрацьованим, помилка допущена у ньому є механічною, відтак вважаємо такий документ допустимим та належним доказом та таким, що за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом, який міститься на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення DVD-R–диску, з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників поліції, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм ОСОБА_1 вказаних ПДР.
Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, були предметом розгляду у суді першої інстанції.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 12 червня  2024 року  в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА