ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5606/24 Справа № 199/8043/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Барильської А.П., Демченко Е.Л., 
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 — адвоката Кустова Сергія Володимировича на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частини домоволодіння в натурі та припинення права спільної часткової власності на домоволодіння, -

В С Т А Н О В И Л А : 

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про виділ частини домоволодіння в натурі та припинення права спільної часткової власності на домоволодіння.
Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що йому на праві спільної часткової власності належать 43/100 частин, із яких: 43/400 частин - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.06.2000 року; та 129/400 частин - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.09.2023 року (розрахунок: 43/400 +129/400 =172/400 =43/100).
Відповідачу ОСОБА_1 належать на праві спільної часткової власності 57/100 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15.05.2018 року.
Позивач вказує, що 43/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які перебувають у його фактичному користуванні, розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:609:0046, площею 0,0938 га, цільове призначення – 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка в цілому належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯД№940199, виданого 24.01.2008 Управлінням земельних ресурсів у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області, номер відомостей про речове право: 51609480; індексний номер рішення про державну реєстрацію прав:69154117 від 05.09.2023; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:2791496112101 у Державному реєстрі речових прав.
При цьому, 57/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які перебувають у фактичному користуванні відповідача, розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:609:0012, площею 0,1 га, цільове призначення – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка в цілому належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 
Згідно з даними технічного паспорту, виготовленого 01.08.2023 року, домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому складається з: житловий будинок А1-1, прибудови а2-1, а3-1, а4-1, а5-1, веранди а6-1, загальною площею 136 кв.м, жилою – 61,5 кв.м, ганок а7, погреби Б, Г, літні кухні В, в, ганок в1, літня кухня Е, погріб під Е, сараї Д,Н,О (О-тимчасовий), ганок н1, вбиральні З, Ф, літні душі К, У, гаражі И, М, вхід у погріб Л, вхід у погріб з шийкою П, навіси Р, С, Т, Х, споруди №1-13, І-ІV.
Позивач зазначає, що у його користуванні фактично перебувають наступні будівлі та споруди: у житловому будинку А1-1 приміщення: 2-1 коридор-санвузол (прибудова а3-1) площею 7,9 кв.м, 2-2 кухня (прибудова а3-1) – 8,5 кв.м, 2-3 передпокій – 9,7 кв.м, 2-4 житлова – 8,3 кв.м, 2-5 житлова 20,7 кв.м, загальною площею 55,1 кв.м, житловою – 29 кв.м, ганок а7, а також погреби Б, Г, літні кухні В, в, ганок в1, сарай Н, ганок н1, вбиральня Ф, літній душ У, гараж И, навіс Х, споруди №2, 4, 6, 9, 10, 11, 13, II, III, IV.
Таким чином, приміщення, будівлі та споруди, які входять до складу домоволодіння АДРЕСА_1 та знаходяться в фактичному користуванні позивача, але перебувають у спільній частковій власності, фактично розташовані на належній йому на праві особистої приватної власності земельній ділянці розміром 0,0938 га із відповідно визначеними межами.
Позивач зазначає, що порядок користування домоволодінням АДРЕСА_1 склався ще між попередніми співвласниками цього домоволодіння, розмір часток яких у праві власності на домоволодіння АДРЕСА_1 був затверджений рішенням Виконавчого комітету АНД районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська №592/2 від 22.11.1985 року.
На час затвердження часток співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 у 1985 році діяла ст.115 ЦК УРСР, вимоги якої передбачали, що: «Кожний із учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки зі спільного майна».
Якщо угоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом будь-кого з учасників майно ділиться в натурі, коли це можливо без нерозмірної шкоди для його господарського призначення. У противному разі власник, що виділяється, одержує грошову компенсацію».
Таким чином, на даний час відповідні нотаріально посвідчені правочини про визначення порядку користування або виділ часток співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 відсутні, та укласти їх через наявність цивільного спору неможливо, оскільки усні перемови щодо поділу домоволодіння в натурі з відповідачем дієвого результату не дали.
Згідно з Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №16-01-01/2024 від 15.02.2024 року був наданий варіант виділу в натурі частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 , відповідно до порядку користування, що склався між співвласниками, а саме: співвласнику ОСОБА_2 виділяється по житловому будинку літ. А-1, відповідно до порядку користування, приміщення загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,0 кв.м: прим. 2-1 (пл.7,9 кв.м) – коридор-санвузол; прим. 2-2 (пл.8,5 кв.м) – кухня; прим. 2-3 (пл. 9,7 кв.м) – передпокій; прим. 2-4 (пл. 8,3 кв.м) – житлова; прим. 2-5 (пл. 20,7 кв.м) – житлова. Крім того, співвласнику ОСОБА_2 виділяються наступні будови і споруди: погріб літ. Б, літня кухня літ. В, літня кухня літ. в, ганок літ. в1, сарай літ. Н, погріб літ. Г, вбиральня літ. Ф, літній душ літ. У, навіс літ. Х , споруди №1, 2, 4, 6, 9, 10,11, 13, ІІ, ІІІ, IV.
Земельна ділянка під частиною домоволодіння, яка виділяється ОСОБА_2 , має кадастровий номер 1210100000:01:609:0046, загальною площею 0,0938 га та в цілому належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 ..
Згідно із запропонованим варіантом виділу в натурі частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 , має окремий вхід до своєї частки та не має зон спільного користування з іншим співвласником і може використовуватися як самостійний об`єкт нерухомого майна.
Відповідачем ОСОБА_1 надано суду Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №16-01-02/2024 від 15 лютого 2024 року, згідно з яким був запропонований варіант виділу в натурі частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1 , відповідно до порядку користування, що склався між співвласниками домоволодіння, а саме:
Співвласнику ОСОБА_1 , виділяється по житловому будинку літ. А-1, відповідно до порядку користування, приміщення загальною площею 80,9 кв.м, житлова площа 32,5 кв.м: прим. 1-1 (пл. 16,6 кв.м) – кухня; прим. 1-2 (пл. 12,7 кв.м) – передпокій; прим. 1-3 (пл. 12,4 кв.м) – житлова; прим. 1-4 (пл. 6,6 кв.м) – кладова; прим. 1-5 (пл. 20,1 кв.м) – житлова; прим. 1-6 (пл. 2,8 кв.м) – ванна; прим. 1-7 (пл. 2,9 кв.м) – коридор; прим. 1-8 (пл. 1,4 кв.м) – туалет; прим. 1-9 (пл. 5,4 кв.м) – веранда.
Крім того, співвласнику ОСОБА_1 виділяються наступні будови і споруди: сарай літ. Д., літня кухня літ. Е., погріб п/д Е п/г., гараж літ. И., вбиральня літ. З., літній душ літ. К., вхід в погріб літ. Л., гараж літ. М., сарай (тимч) літ. О., погріб з шийкою літ. П., навіс літ. Р., навіс літ С., навіс літ Т., споруди №3, 5, 7, 8, 12, I.
Згідно із запропонованим варіантом виділу в натурі частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1 , має окремий вхід до своєї частки та не має зон спільного користування з іншим співвласником і може використовуватися як самостійний об`єкт нерухомого майна.
Земельна ділянка під частиною домоволодіння, яка виділяється ОСОБА_1 , має кадастровий номер 1210100000:01:609:0012, площею 0,1 га та в цілому належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 ..
Враховуючи викладене, позивач просив виділити йому на праві власності в натурі частку домоволодіння АДРЕСА_1 у розмірі 43/100 його частин, яка згідно з варіантом висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №16-01-01/2024 від 15.02.2024 року складається з: житлового будинку літ. А-1: приміщення загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,0 кв.м: прим. 2-1 (пл.7,9 кв.м) - коридор-санвузол; прим. 2-2 (пл.8,5 кв.м) - кухня; прим. 2-3 (пл. 9,7 кв.м) - передпокій; прим. 2-4 (пл. 8,3 кв.м) - житлова; прим. 2-5 (пл. 20,7 кв.м) - житлова; а також будови і споруди: погріб літ. Б, літня кухня літ. В, літня кухня літ. в, ганок літ. в1, сарай літ. Н, погріб літ. Г, вбиральня літ. Ф, літній душ літ. У, навіс літ. Х, споруди №1, 2, 4, 6, 10, 9, 11, 13, ІІ, ІІІ, IV, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:609:0046, площею 0,0938 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- виділити ОСОБА_1 на праві власності в натурі частку домоволодіння АДРЕСА_1 , у розмірі 57/100 його частин, яка згідно з варіантом висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №16-01-02/2024 від 15.02.2024 року складається з: житлового будинку літ. А-1 приміщення загальною площею 80,9 кв.м, житловою площею 32,5 кв.м: прим. 1-1 (пл. 16,6 кв.м) - кухня; прим. 1-2 (пл. 12,7 кв.м) - передпокій; прим. 1-3 (пл. 12,4 кв.м) - житлова; прим. 1-4 (пл. 6,6 кв.м) - кладова; прим. 1-5 (пл. 20,1 кв.м) - житлова; прим. 1-6 (пл. 2,8 кв.м) - ванна; прим. 1-7 (пл. 2,9 кв.м) - коридор; прим. 1-8 (пл. 1,4 кв.м) - туалет; прим. 1-9 (пл. 5,4 кв.м) - веранда; будови і споруди: сарай літ. Д., літня кухня літ. Е, погріб п/д Е п/г., гараж літ. И, вбиральня літ. З, літній душ літ. К., вхід в погріб літ. Л, гараж літ. М, сарай (тимч) літ. О, погріб з шийкою літ. П, навіс літ. Р, навіс літ С, навіс літ Т, споруди №3, 5, 7, 8, 12, I - які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:609:0012, площею 0,1 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- припинити для ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 ;
- стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2601,00 грн. та 41 000,00 грн. витрат на правову допомогу.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2024 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — адвокат Кустов С.В. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення змінити, виклавши його мотивувальну та резолютивну частини в редакції постанови ВС від 19 травня 2021 року у справі №501/2148/17, а в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні цих вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього не припиняється. При цьому, апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутній договір про надання правничої допомоги, та недоведеним є розмір витрат на професійну правничу допомогу. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 .
Встановлено, що ОСОБА_2 належать на праві спільної часткової власності 43/100 частин, із яких: 43/400 частин - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.06.2000 року; 129/400 частин - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.09.2023 року.
При цьому, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належать 57/100 частин вказаного домоволодіння, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15.05.2018 року.
43/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_2 , розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:609:0046, площею 0,0938 га, цільове призначення – 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка в цілому належить на праві власності позивачу.
57/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , які перебувають у фактичному користуванні відповідача, розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:01:609:0012, площею 0,1 га, цільове призначення – для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка в цілому належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Згідно з даними технічного паспорту, виготовленого 01.08.2023 року, домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому складається з: житловий будинок А1-1, прибудови а2-1, а3-1, а4-1, а5-1, веранди а6-1, загальною площею 136 кв.м, жилою – 61,5 кв.м, ганок а7, погреби Б, Г, літні кухні В, в, ганок в1, літня кухня Е, погріб під Е, сараї Д,Н,О (О-тимчасовий), ганок н1, вбиральні З, Ф, літні душі К, У, гаражі И, М, вхід у погріб Л, вхід у погріб з шийкою П, навіси Р, С, Т, Х, споруди №1-13, І-ІV.
У користуванні ОСОБА_2 , як власника 43/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , фактично перебувають наступні будівлі та споруди: у житловому будинку А1-1 приміщення: 2-1 коридор-санвузол (прибудова а3-1) площею 7,9 кв.м, 2-2 кухня (прибудова а3-1) – 8,5 кв.м, 2-3 передпокій – 9,7 кв.м, 2-4 житлова – 8,3 кв.м, 2-5 житлова 20,7 кв.м, загальною площею 55,1 кв.м, житловою – 29 кв.м, ганок а7, а також погреби Б, Г, літні кухні В, в, ганок в1, сарай Н, ганок н1, вбиральня Ф, літній душ У, гараж И, навіс Х, споруди №2, 4, 6, 9, 10, 11, 13, II, III, IV.
Таким чином, приміщення, будівлі та споруди, які входять до складу домоволодіння АДРЕСА_1 та знаходяться у фактичному користуванні позивача ОСОБА_2 , але перебувають у спільній частковій власності, фактично розташовані на належній позивачу ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності земельній ділянці розміром 0,0938 га із відповідно визначеними межами.
Встановлено, що згідно з Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №16-01-01/2024 від 15.02.2024 року був наданий варіант виділу в натурі частини домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 , відповідно до порядку користування, що склався між співвласниками, а саме:
- співвласнику ОСОБА_2 виділяється по житловому будинку літ. А-1, відповідно до порядку користування, приміщення загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,0 кв.м: прим. 2-1 (пл.7,9 кв.м) – коридор-санвузол; прим. 2-2 (пл.8,5 кв.м) – кухня; прим. 2-3 (пл. 9,7 м2) – передпокій; прим. 2-4 (пл. 8,3 кв.м) – житлова; прим. 2-5 (пл. 20,7 м2) – житлова.
Крім того, співвласнику ОСОБА_2 , виділяються наступні будови і споруди: погріб літ. Б, літня кухня літ. В, літня кухня літ. в, ганок літ. в1, сарай літ. Н, погріб літ. Г, вбиральня літ. Ф, літній душ літ. У, навіс літ. Х , споруди №1, 2, 4, 6, 9, 10, 11, 13, ІІ, ІІІ, IV.
Згідно із запропонованим варіантом виділу в натурі частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2 , має окремий вхід до своєї частки та не має зон спільного користування з іншим співвласником і може використовуватися, як самостійний об`єкт нерухомого майна.
Відповідачем ОСОБА_1 надано Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №16-01-02/2024 від 15 лютого 2024 року, згідно з яким був запропонований варіант виділу в натурі частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1 , відповідно до порядку користування, що склався між співвласниками домоволодіння, а саме:
Співвласнику ОСОБА_1 , виділяється по житловому будинку літ. А-1, відповідно до порядку користування, приміщення загальною площею 80,9 кв.м, житлова площа 32,5 кв.м: прим. 1-1 (пл. 16,6 кв.м) – кухня; прим. 1-2 (пл. 12,7 кв.м) – передпокій; прим. 1-3 (пл. 12,4 кв.м) – житлова; прим. 1-4 (пл. 6,6 кв.м) – кладова; прим. 1-5 (пл. 20,1 кв.м) – житлова; прим. 1-6 (пл. 2,8 кв.м) – ванна; прим. 1-7 (пл. 2,9 кв.м) – коридор; прим. 1-8 (пл. 1,4 кв.м) – туалет; прим. 1-9 (пл. 5,4 кв.м) – веранда.
Крім того, співвласнику ОСОБА_1 виділяються наступні будови і споруди: сарай літ. Д., літня кухня літ. Е., погріб п/д Е п/г., гараж літ. И., вбиральня літ. З., літній душ літ. К., вхід в погріб літ. Л., гараж літ. М., сарай (тимч) літ. О., погріб з шийкою літ. П., навіс літ. Р., навіс літ С., навіс літ Т., споруди №3, 5, 7, 8, 12, I.
Згідно із запропонованим варіантом виділу в натурі частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_1 , має окремий вхід до своєї частки та не має зон спільного користування з іншим співвласником і може використовуватися, як самостійний об`єкт нерухомого майна.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для виділу у натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності та в зв`язку із цим припинення права спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .
Колегія суддів в повній мірі не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
У ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.
Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності – це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.
Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Право спільної часткової власності – це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України).
За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна – це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.
Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, врахувавши принципи розумності, пропорційності та справедливості, а також висновки експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 15.02.2024 року № 16-01-01/2024, №16-01-02/2024, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині виділу кожному на праві власності в натурі часток домоволодіння.
Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про припинення права спільної часткової власності на спірне домоволодіння, з огляду на те, що окрема вимога припинити право спільної часткової власності є неефективним способом захисту. 
Таким чином, позовні вимоги про припинення права спільної часткової власності є зайвою, оскільки при виділі право спільної часткової власності припиняється в силу закону.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог в частині припинення права спільної часткової власності. 
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення в частині задоволення позовних вимог про припинення права спільної часткової власності підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.ст. 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача в суді першої інстанції представляла адвокат Багдасарова В.М., яка діяла на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги №1210190.
Згідно детального опису робіт, виконаних для надання правничої допомоги від 14.09.2023 року, акту виконаних робіт від 14.09.2023 року, акту виконаних робіт від 01.03.2024 року, квитанцій до прибуткового касового ордеру №10.30 від 16.08.2023 року, №10.31 від 14.09.2023 року, №10.45 від 30.11.2023 року,№10.52 від 29.12.2023 року, №01.09 від 16.02.2024 року, №01.11 від 29.02.2024 року, позивач сплатив адвокату 41 000,00 грн..
В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_1 — адвокат Кустов С.В., окрім іншого, вказував на необґрунтованість та недоведеність заявленої суми.
Колегія суддів частково погоджується з такими твердженнями апелянта, з огляду на наступне.
У пункті 6.5 постанови від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 Верховний Суд зробив висновок, що «за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу)».
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). 
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
З огляду на викладене, керуючись принципом справедливості та верховенства права, а також виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, а також, з урахуванням невеликої складності справи, та часткового задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 300,50 грн. пропорційно до задоволених вимог та витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 2 000,00 грн..
Визначений розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
При цьому, враховуючи, що апеляційна скаргу було частково задоволено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 950,75 грн..
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

  П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  — адвоката Кустова Сергія Володимировича — задовольнити частково.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2024 року — скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності на домоволодіння та в частині розподілу судових витрат між сторонами і в цій частині ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності на домоволодіння — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 300,50 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 2 000,00 грн..
В іншій частині рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 950,75 грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко