Номер провадження: 33/813/2306/24
Номер справи місцевого суду: 521/8826/24 
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Булацевської Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Скрипник Дар`ї Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2024 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..
Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №851319 від 12.05.2024 року, водій ОСОБА_1  04.05.2024 року о 18 годині 00 хвилин керував автомобілем «Ssang Yong ACTYON» номерний знак « НОМЕР_1 » по вул. Тираспольське шосе 22/8 у місті Одесі, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у мед. закладі та підтверджується висновком мед. закладу охорони №001467 від 08.05.2024 року, подія фіксувалася на портативні відеореєстратори 474495, 471575, 474567, 471721, 474598, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Скрипник Д.О.подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2024 року, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
Разом із апеляційною скаргою заявили клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в обґрунтування якого зазначали, що повний текст оскаржуваної постанови було надіслано на електронну поштову адресу судом першої інстанції лише 13 серпня 2024 року, що підтверджується скріншотом (а.с.35).
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на наданому до суду диску відсутній відеозапис з портативного реєстратора 474495, а також у проміжок часу з 17:58-18:22 год 04.05.2024 року відсутня відеофіксація, що вважали порушенням принципу безперервності відеозапису під час фіксування адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП визначеного Інструкцією, а тому неможливо встановити обставини події як ОСОБА_1 проходив огляд на виявлення стану сп`яніння чи перебування під лікарськими засобами в медичному закладі .
Зазначали, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не надавалась правнича допомога, останній не був обізнаний про час дату та місце судового засідання належним чином, у передбаченому законом порядку, а тому був позбавлений право подати клопотання про витребування інформації/доказів з медичного закладу, а також доказів що останньому було за рецептом лікаря примати “гідазепам”, що обмежило його право на захист своїх прав.
Вважали, що відповідно до матеріалів справи, вбачається суперечливість у часі вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, а саме з відеозапису вбачається, що з`ясування обставин починається з 17:52 год , а в протоколі зазначено час вчинення правопорушення 18:00, тому сторона захисту вважає, що ОСОБА_1 о 18:00 04.05.2024 року не міг керувати транспортним засобом.
Зазначав, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки щодо недотримання поліцейськими засад Інструкції, стосовно визначення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , так як останній поводив себе адекватно та чітко відповідав на поставленні запитання.
Також вважали, що відповідно до Інструкції для медичного застосування лікарського засобу «Гідазепам», даний лікарський засіб за фармакотерапевтичною групою відноситься до: похідних бензодіазепіну. Згідно з вказаною інструкцією вбачається, що побічна дія у вигляді зниження швидкості реакції можлива лише при застосуванні гідазепаму у високих дозах або при підвищеній індивідуальній чутливості в окремих хворих. Не зазначено, що препарат спричиняє наркотичне сп?яніння, крім того прямої заборони керувати транспортним засобом в інструкції не міститься. Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від N? 700 від 06.05.2000, препарат «Гідазепам» не відноситься до вказаного переліку.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення адвоката Скрипник Д.О.,перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одеси була ухвалена 11 липня 2024 року . Матеріали справи не містять відомостей про підтвердження отримання стороною захисту копії постанови. Копію постанови адвокатом отримано лише 13 серпня 2024 року (а.с.35). В подальшому адвокат поштою через суд першої інстанції 23 серпня 2024 року звернувся з апеляційною скаргою.
Враховуючи, що у межах строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 та його захиснику не була направлена копія постанови, з метою забезпечення права учасників справи на доступ до правосуддя та перегляд справи судом вищого рівня, що є складовою права на справедливий суд, апеляційний суд, вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови від 11.07.2024 стосовно ОСОБА_1 ..
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначено, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ООМЦПЗ» ООР від 08.05.2024 року №001467, складеному о 19 годині 35 хвилин 04.05.2024 року, ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння внаслідок вживання психотропної речовини (бензодіазепін).
Таким чином, враховуючи те, що вказаний висновок стороною захисту не оскаржувався, підстав не довіряти його змісту у суду немає, як і немає підстав для визнання недійсним чи неправдивим результату проведеного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 ..
Як слідує з матеріалів справи, зокрема відеозапису з відеокамери поліцейського, незгоду з результатами огляду, проведеного лікарем огляду ОСОБА_1 не заявляв.
Вина водія ОСОБА_1 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №851319 від 12.05.2024 року, водій ОСОБА_1  04.05.2024 року о 18 годині 00 хвилин керував автомобілем «Ssang Yong ACTYON» номерний знак « НОМЕР_1 » по вул. Тираспольське шосе 22/8 у місті Одесі, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у мед. закладі та підтверджується висновком мед. закладу охорони №001467 від 08.05.2024 року, що підтверджується власноручним підписом останнього;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ООМЦПЗ» ООР від 08.05.2024 року №001467, складеному о 19 годині 35 хвилин 04.05.2024 року, ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння внаслідок вживання психотропної речовини (бензодіазепін) ;
-відеозаписом порушення на диску з портативних відеореєстраторів №474495, 471575, 474567, 471721, 474598, з яких вбачається, що транспортний засіб «Ssang Yong ACTYON» номерний знак « НОМЕР_1 », був зупинений поліцейськими 04.05.2024 року о 17:52 год. по вул. Тираспольське шосе 22/8 у місті Одесі, через ввімкнене світло фар, про що вказувалось при складенні протоколу, з якого вийшов ОСОБА_1 і пред`явив для огляду вказаний транспортний засіб, в цей час поліцейськими було повідомлено, що у останього відсутній поліс обов`язкового цивільного страхування транспортних засобів та стосовно ОСОБА_1 складені відповідні адміністративні матеріали, надалі в ході спілкування поліцейськими було запропоновано провести особистого огляду дістав з кишень і повідомив, що має заспокійливе “валер`яну”. Також останньому повідомлено про те, що у нього вбачаються ознаки наркотичного сп`яніння, а саме почервоніння шкіри обличчя, сповільнене мовлення, через що запропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, з чим ОСОБА_1 погодився та повідомляв, що з вживав лікарський препарат “мелатонін”. Надалі було проведено процедуру огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі , під час якого ОСОБА_1 добровільно надав зразки біологічного походження у вигляді сечі, в подальшому лікарем проведено перевірку реакції ОСОБА_1 , та оглянуто тіло останнього, а надалі повернуто ОСОБА_1 до місця зупинки. Після чого відеозапис продовжено 12.05.2024 року, коли поліцеськими отримано вказаний висновок та продовжено розгляд справи, під час якого ОСОБА_1 повідомлено, що вбачається наявність сп`яніння в наслідок вживання психотропної речовини -бензодіазепін та роз`яснено права та обов`язки останньому, у зв`язку з чим складено відповідні процесуальні документи з якими в подальшому під особистий підпис ознайомлено. Незгоди з інкримінуємим правопорушенням ОСОБА_1 на місці не заявляв.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.6
Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що на наданому до суду диску відсутній відеозапис з портативного реєстратора 474495, а також у проміжок часу з 17:58-18:22 год 04.05.2024 року відсутня відеофіксація, не відповідає дійсності, так як під час дослідження відеозаписів наявних в матеріалах справи під назвою “00 ААД 851319 ОСОБА_1 ст. 130” наявний відеозапис з портативного відеорестратора 474495, зі змісту якого вбачається, що проміжок часу з 17:58-18:22 год наявний, та містить викладений вище зміст, тому апеляційний суд вказані доводи, що було порушено принцип безперервності відеозапису та неможливо встановити обставини події як ОСОБА_1 проходив огляд на виявлення стану сп`яніння чи перебування під лікарськими засобами в медичному закладі вважає не слушними та такими, що не спростовані стороною захисту.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не надавалась правнича допомога, останній не був обізнаний про час дату та місце судового засідання належним чином, у передбаченому законом порядку, а тому був позбавлений права подати клопотання про витребування інформації, що обмежило його право на захист своїх прав, апеляційний суд вважає необґрунтованими та не спростованими належними та допустимим доказами, адже з матеріалів справи вбачається, що з 12.05.2024 року ОСОБА_1 був обізнаний про обставини інкримінованого йому правопорушення, про зміст висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ООМЦПЗ» ООР від 08.05.2024 року №001467, а про залучення захисника у справу був повідомлений 04.05.2024 року так і 12.05.2024 року під час складення протоколу відносно нього, дій уповноважених лікарів зі складення наявного висновку та дій працівників поліції не оскаржував у встановленому законом порядку ні до ухвалення оскаржуваної постанови, ні під час апеляційного перегляду справи, а тому такі доводи задоволенню не підлягають.
Щодо доводів апеляційної скарги, про суперечливість у протоколі про час вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, апеляційний суд не вважає їх суперечливими тому, що поліцейськими транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено з підстав порушення п.9.8 ПДР України, а саме те, що на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу — ближнє світло фар, після того, як поліцеський повідомив про таке порушення та поспілкувавшись із ОСОБА_1 повідомив, що у нього виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння за такими ознаками, як почервоніння шкіри, повільне мовлення, враховуючи, що такі ознаки було виявлено пізніше ніж зупинка транспортного засобу, то поліцейські помилково зазначали час зупинки, але ж з наявного відеозапису чітко встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння внаслідок вживання психотропної речовини. При цьому апеляційний суд зазначає, що такі дії поліцейських не були оскаржені у встановленому законом порядку, а тому такі доводи задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки щодо недотримання поліцейськими засад Інструкції, стосовно визначення ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , так як останній поводив себе адекватно та чітко відповідав на поставленні запитання, апеляційний суд вважає не слушними так, як відповідно наявного відозапису ОСОБА_1 поліцейськими було чітко повідомлено про наявні ознаки сп`яніння, а саме почервоніння шкіри та сповільнення мовлення, що знайшло своє підтвердження зі змісту дослідженого судом висновку (а.с.4)
Стосовно доводів апеляційної скарги, що відповідно до Інструкції для медичного застосування лікарського засобу «Гідазепам», даний лікарський засіб за фармакотерапевтичною групою відноситься до: похідних бензодіазепіну, не заслуговує на задовлення, адже інформація що міститься у висновку  №001467, із логічного аналізу змісту якого можна дійти однозначного висновку про те, що бензодіазепіни відносяться до лікарських засобів, які здатні впливати на швидкість реакції водія. .
Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для зміни постанови суду з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2024- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 30 вересня 2024 року.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                         В.В. Кострицький