УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №287/2998/23 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В. 
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 287/2998/23 за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 29 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Винар Л.М. у місті Олевськ,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з даним позовом, в якому просила стягнути із ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у Житомирському державному університеті імені Івана Франка, в розмірі 1/5 частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання дитиною, але не більше ніж до досягненням 23 річного віку.
Позов мотивувала тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 05 травня 2009 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , який на даний час навчається на денній формі навчання на другому курсі Житомирського державного університету імені Івана Франка, на фізико-математичному факультатеті, за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти. Термін закінчення навчання – червень місяць 2026 року. У зв`язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги на оплату вартості проживання у гуртожитку, придбання продуктів харчування, одягу, тощо.
Вказує, що відповідач періодично, в невеликих розмірах надає кошти на утримання сина, але цих коштів та її грошей не вистачає, для можливості в повному обсязі забезпечувати достатнє для сина матеріальне утримання. 
Зазначає, що відповідач є здоровий, працездатний, на даний час працює у відділенні митниці, отримує регулярний дохід, який достатній не тільки, для його нормального існування, а й для надання належної матеріальної допомоги своєму сину. Враховуючи викладене просила задовільнити позов в повному обсязі.
Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 29 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211, 20 грн судових витрат по сплаті судового збору. Допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 у зв`язку з навчанням, у розмірі 1/7 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 19 грудня 2023 року та до припинення ОСОБА_3 навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. 
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене із неправельним застосуванням норм процесуального права. 
Вказує, що рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2009 року (справі № 2-188/2009) з нього були стягнуті аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу).
У той же час після розірвання шлюбу у нього покращилися стосунки із ОСОБА_1 і ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася третя дитина – ОСОБА_6 .
На підставі рішення суду від 10 березня 2015 року він сплачує на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) до 28 серпня 2032 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Таким чином, за рішенням суду від 21 квітня 2009 року стягнення із нього аліментів на доньку ОСОБА_8 закінчилося 14 листопада 2019 року, а на сина ОСОБА_5 – 09 липня 2023 року. І він продовжує сплачувати аліменти на доньку ОСОБА_9 . Заборгованість по сплаті аліментів відсутня.
Наголошує на тому, що з початку навчання сина ОСОБА_5 постійно надає йому фінансову допомогу, що підтверджується відповідними доказами.
Крім того, судом не враховано ту обставину, що він проживає разом з батьками, які мають похилий вік і також потребують фінансової допомоги від нього. 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
11 вересня 2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
За приписами частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень стаття 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 липня 2005 року (а.с10).
Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області від 05 травня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 05 травня 2009 року (а.с.9).
ОСОБА_4 є студентом 2 курсу фізико-математичного факультету Національного державного університету імені Івана Франка на очній (денній) формі навчання. Термін навчання з 19 вересня 2022 року по червень місяць 2026 року, що підтверджується копією довідки № 205 від 07 листопада 2023 року (а.с.11).
У відповідності до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Олевської міської ради Житомирської області від 01 серпня 2023 року №2586, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована у житловому будинку приміщенні/будинку осіб в складі сім`ї: ОСОБА_10 – дочка, 2001 року народження; ОСОБА_3 - син, 2005 року народження та дочка - ОСОБА_6 , 2014 року народження ( а.с. 12). 
Також судом установлено, що відповідач згідно рішення Олевського районного суду Житомирської області від 10 березня 2015 року сплачує аліменти на користь позивача на утримання їх неповнолітньої доньки - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходів) до повноліття доньки – ІНФОРМАЦІЯ_6 , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Відповідно до відомостей, які зазначені у довідці № 7.19-1/7.19-22/10/1635 від 29 лютого 2024 року, виданої Житомирською митницею, де працює відповідач, розмір сплачених ним аліментів на користь ОСОБА_1 за період з січня по грудень 2023 року становить 94 843, 84 грн ( а.с. 25).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітній син сторін продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги з боку батьків, а відповідач може її надавати, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/5 частини від заробітку відповідача.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення аліментів із відповідача, але у той же час вважає, що їх розмір є завищеним з огляду на наступне.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків.
За приписами статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів звертає увагу на те, що доказів на підтвердження вартості інших витрат, пов`язаних з навчанням сина Назара (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, вартості проживання в гуртожитку, тощо), позивач не надала і такі не встановлені судом.
Також встановлено, що відповідачем періодично добровільно сплачуються кошти на утримання сина, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних документів ( а.с.75-98).
Із урахуванням вище вказаного, обов`язку утримання повнолітнього сина обома батьками, а також приймаючи до уваги наявність іншої не повнолітньої дитини, на утримання якої відповідач сплачує також аліменти на користь позивачки, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити визначений судом першої інстанції розмір стягнутих аліментів з 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/7 частини всіх його доходів.
Колегія суддів вважає, що саме такий розмір відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача апеляційний суд визнає обгрунтованими, які підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції у відповідності до положень статті 376 ЦПК України – зміні у визначенні розміру стягнутих аліментів.
Згідно частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).
Оскільки ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням вимог статті 141 ЦПК України відповідачу потрібно компенсувати понесені ним судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 1818, 00 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. 
Малозначними, зокрема, є справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (пункт 3 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 29 травня 2024року - змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання з 1/5 частини заробітку (доходу) до1/7 частини заробітку (доходу) відповідача.
У решті рішення суду залишити без змін.
Компенсувати понесені ОСОБА_2 судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 1818, 00 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді