КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
            
 Справа №369/7927/23                                                     Головуючий у 1 інстанції: Волчко А.Я.
 Провадження №22-ц/824/1191/2024                              Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
10 липня 2024 року                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого                                                     Гаращенка Д.Р.
суддів                                                      Олійника В.І., Сушко Л.П.
при секретарі                                                    Василенко Д.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбача Сергія Федоровича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року у справі за скаргою представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Ліндаєва Олександра Сергійовича на дії та бездіяльність приватного виконавця (оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження), стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Горбач Сергій Федорович, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст обставин справи
 
У травні 2023 року представник боржника - адвокат Ліндаєв О.С. звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця (оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження), стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Горбач Сергій Федорович.
Просив визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача С.Ф. про відкриття виконавчого провадження.
В обґрунтування вимог скарги скаржник зазначив, що Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбачем Сергієм Федоровичем від 11 травня 2023 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 про усунення перешкоди у користуванні належної ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою (кадастровий номер: 3222487001:01:004:5067), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1709 га, шляхом її звільнення ОСОБА_3 та зобов`язання не чинити будь-яких перешкод ОСОБА_2 у доступі та використанні земельною ділянкою та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача Сергія Федоровича зупинити вчинення будь яких виконавчих дій в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. 
Стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 13400 грн. 
Постанову було отримано представником боржника ОСОБА_3 12 травня 2023 року, що підтверджується відміткою про отримання на копії Постанови, яка наявна у матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Скаржник вбачає невідповідність виконавчого документу, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, положенням чинного законодавства, зокрема с.4 Закону України «Про виконавче провадження». 
Стверджує, що виконавчий лист № 755/259/21 від 10.05.2023 було видано Києво-Святошинським районним судом міста Києва. У той же час, у системі судочинства не існує такого суду, як «Києво-Святошинський районний суд міста Києва», а існують «Святошинський районний суд міста Києва» та «Києво-Святошинський районний суд Київської області». 
За номером справи 755/259/21 на сайті Судової влади України та у реєстрі судових рішень знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, та цю справу розглядав як суд першої інстанції Києво-Святошинський районний суд Київської області, і саме цей суд і міг би видати виконавчий лист. 
 
Виконавчий лист ніяк не міг бути виданий Києво-Святошинським районним судом міста Києва, а тому виникає сумнів у дійсності такого виконавчого документу та його справжності. 
Також вбачає порушення в частині місця виконання судового рішення. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. 
Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. 
У Постанові виконавця зазначено, що Боржник нібито проживає за адресою: АДРЕСА_2 , однак, в дійсності, вона за цією адресою не проживає, та жодних доказів проживання її за цією адресою матеріали виконавчого провадження містити не можуть.
 
Тому приватний виконавець Горбач С.Ф., який здійснює діяльність на території виконавчого округу міста Києва, не мав право відкривати виконавче провадження за місцем проживання, перебування Боржника (місто Київ).
У той же час, місцезнаходження майна, а також місце вчинення дій, що передбачає судове рішення - це Києво-Святошинський район Київської області (село Ходосівка), а тому виконавчі дії могли би вчинятися державним або приватним виконавцем, який здійснює свою діяльність у виконавчому окрузі Київської області, а не міста Києва. 
Також зазначає, що про порушення вимог законодавства в частині стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 13400 грн. Виконавчий документ про зобов`язання вчинити дії можливо віднести до виконавчого документа немайнового характеру, тому приватним виконавцем могла би бути нарахована сума винагороди не більше чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, а саме: 2684 грн. х 4 = 10736 гривень, однак ніяк не 13400 гривень.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року скаргу боржника ОСОБА_1 - адвоката Ліндаєва Олександра Сергійовича на дії та бездіяльність приватного виконавця (оскарження Постанови про відкриття провадження), стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Горбач Сергій Федорович задоволено.
Визнано незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача Сергія Федоровича про постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 11.05.2023.
Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача Сергія Федоровича зупинити вчинення будь яких виконавчих дій в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що приватний виконавець, виявивши невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, мав звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. Разом із тим, матеріали справи не містять доказів того, що виконавець здійснював будь -які дії щодо приведення у відповідність із зазначеними вимогами виконавчого листа.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
 
Не погоджуючись із ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року, Горбач С.Ф. подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги на дії приватного виконавця Горбача С.Ф.
Вважає ухвалу суду першої інстанції постановлену з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що виконавцю не вдалось потрапити до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та виконати рішення суду. 
Вказує, що висновок суду першої інстанції, що бездіяльність приватного виконавця є неправомірною, не відповідають обставинам справи, а ухвала суду підлягає скасуванню.
Зазначає, що виконавчий документ, прийнятий до виконання на території виконавчого округу міста Києва, тому підлягає виконанню приватним виконавцем Горбачем С.Ф. у повній відповідальності до вимог ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження».
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання
 
Представник позивач ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник відповідач Горбач С.Ф. , в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. 
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом встановлено, що виконавчий лист № 755/259/21 від 10.05.2023 року було видано Києво-Святошинським районним судом міста Києва. Водночас, за номером справи 755/259/21 на сайті Судової влади України та у реєстрі судових рішень знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, та цю справу розглядав як суд першої інстанції Києво-Святошинський районний суд Київської області, і саме цей суд і міг би видати виконавчий лист.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам процесуального закону не  відповідає.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України).
У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
Так, згідно статті 1 Закону України  "Про виконавче провадження" закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.
Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
 
Отже, предметом судового захисту за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавців під час виконання судового рішення є порушене право заявника, що підлягає доказуванню і встановленню при ухваленні судового рішення.
 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те що приватний виконавець, виявивши невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, мав звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. 
Колегія суддів вважає, що виконавчий лист №755/259/21, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 10.05.2023, повністю відповідає вимогам ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
 
Виконавець своє постановою від 04.07.2023 вніс змін в автоматизованій системі виконавчого провадження та замінив інформацію про суб`єкта, що видав виконавчий лист.
 
Колегія суддів зазначає, що прийняття державним чи приватним виконавцем виконавчих документів до виконання здійснюється за територіальним принципом, суть якого полягає у тому, що державний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться на території, на яку поширюються його функції, а приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність, та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. При цьому місце виконання виконавчого документу визначається за критеріями, зазначеними 9 Огляд судової практики КАС ВС у частині другій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», до яких законодавець відносить: місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходження боржника - юридичної особи, місцезнаходження майна боржника.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 24 Закону України  "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі №380/9335/20 в аналогічних за змістом правовідносинах було сформовано правовий висновок, відповідно до якого частина друга статті 24 Закону №1404-VIII пов`язує місце виконання рішення приватним виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у частині першій статті 28 Закону №1404-VIII.
Колегія суддів встановила, що виконавчий лист № 755/259/21 від 10.05.2023 було видано Києво-Святошинським районним судом міста Києва, в якому зазначено адресу проживання боржника АДРЕСА_2 .
Та погоджується з доводами апеляційної скарги приватного виконавця про те що  місце проживання боржника - фізичної особи, що вказано судом в виконавчому документі, є обов`язковою для визначення компетенції приватного виконання, а тому вважає, що виконавець діяв в межах своїх повноважень та вірно на підставі виконавчого листа виніс постанову про відкривати виконавче провадження.
 
Колегія суддів звертає увагу на роз`яснення Міністерства юстиції про розгляд листа Асоціації приватних виконавців України від 11.01.2023 № 2/01-03 щодо надання рекомендацій із застосування законодавства та в межах компетенції повідомляє, де повідомлено що приватний виконавець має право прийняти до виконання виконавчий документ та відкрити виконавче провадження у разі, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника знаходиться в межах території.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених Закону України  "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").
За наведених обставин колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, в діях 
 
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на суд щодо своїх прав, інтересів, свобод та/або обов`язків, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.
Суд не звернув уваги на те, що розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 369/238/15-ц (провадження № 14-117цс18)).
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду першої інстанції є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбача Сергія Федоровича задовольнити.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.
  Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 11 липня 2024 року 
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                      В.І. Олійник
 
                                                                                               Л.П. Сушко