УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2024 року
м. Київ
справа № 403/14755/12
провадження № 51-3410км20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , 
за участю:
прокурора                                                    ОСОБА_4 ,                                          
особи, щодо якої закрита
кримінальна справа                                 ОСОБА_5 ,                                    
захисника                                                    ОСОБА_6 ,
представника цивільного
позивача                                                      ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги представника компанії «MediaEntertaiment N. V.» - адвоката    ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року та прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року щодо
ОСОБА_5 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 ), раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 361 Кримінального кодексу України (надалі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2022 року закрито кримінальну справу щодо ОСОБА_5 за обвинуваченням, передбаченим ч. 2 ст. 361 КК у зв`язку з відсутністю події злочину.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що в період часу з  17 грудня 2011 по 09 червня 2012 року він повторно, умисне, несанкціоновано втрутився в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, що призвело до підробки інформації, що заподіяло значної шкоди компанії «Media Entertainment N.V.» за обставин детально наведених в обвинувальному висновку.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 14 лютого 2024 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а постанову районного суду - без змін.
Вимоги і узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі представниккомпанії «MediaEntertaiment N. V.» - адвокат    ОСОБА_7 (надалі - Представник), уважаючи, що ухвала апеляційного суду постановлена без дотримання вимог ст. 377 Кримінально-процесуального кодексу України (надалі - КПК 1960 року), просить її скасувати і направити кримінальну справу на новий апеляційний розгляд.
На думку Представника, поза увагою апеляційного суду залишились аргументи щодо безпідставності закриття кримінальної справи у зв`язку із відсутністю події злочину на стадії попереднього розгляду, а також належності суб`єкта звернення із заявою про вчинення злочину.
Більше того касатор звертає увагу, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 361 КК, згідно зі ст. 27 КПК 1960 року не відноситься до злочинів, за яким притягнення до кримінальної відповідальності можливо не  інакше як за скаргою потерпілого, а тому переконаний, що були усі передумови для здійснення досудового розслідування і судового розгляду кримінальної справи.
Також Представник наголошує на помилковості посилань судів попередніх інстанцій на Європейську конвенцію про передачу провадження у кримінальних справах 1972 (надалі - Конвенція 1972), оскільки положення цієї конвенції встановлюють відповідні права договірної сторони звернутися до іншої, а не обов`язковість такого звернення.
У касаційній скарзі прокурор, покликаючись на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і призначити новий судовий розгляд. 
Обґрунтовуючи викладені у касаційній скарзі доводи зазначає по суті аналогічні аргументи тим, що викладені у касаційній скарзі Представника, зокрема, в частині безпідставності закриття кримінальної справи у зв`язку з відсутністю події злочину на стадії попереднього розгляду кримінальної справи.
Також прокурор уважає, що рішення судів попередніх інстанцій не узгоджується з положеннями ст. 257 КПК 1960 року, а розгляд в апеляційному суді відбувався за відсутності представника цивільного позивача, чим йому було обмежено доступ до правосуддя.
Позиції учасників судового провадження
До початку касаційного розгляду захисник ОСОБА_6 подав письмові заперечення на касаційні скарги в яких виклав аргументи незгоди з викладеними у цих скаргах доводами.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та представник цивільного позивача ОСОБА_7 підтримали вимоги, викладені в касаційних скаргах та просили їх задовольнити. ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення касаційних скарг, вважаючи рішення судів попередніх інстанцій обґрунтованими.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого.
За ч. 1 ст. 237 КПК 1960 року у справі, що надійшла від прокурора, суддя з`ясовує щодо кожного з обвинувачених такі питання: чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла; чи немає підстав для закриття справи або її зупинення; чи складено обвинувальний висновок  відповідно до вимог цього Кодексу; чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу; чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду. 
Відповідно до ст. 248 КПК 1960 року при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя  своєю  мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.
Як убачається із оскаржуваних судових рішень, під час попереднього розгляду суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю події злочину.
Мотивуючи це рішення, місцевий суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, послався на те, що матеріали кримінальної справи не містять відомостей про повноваження як представника «Media Entertaiment N. V.» ОСОБА_8 , а також у ході досудового розслідування не здобуто достовірних даних, які б указували на вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК.
Також суди вказали, що відсутні офіційні підтвердження належного звернення іноземної компанії до правоохоронних органів України, а отже відсутні приводи для порушення кримінальної справи.
Проте під час перевірки доводів, викладених у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла думки про передчасність висновків судів попередніх інстанцій про закриття кримінальної справи з підстави відсутності події злочину без дослідження сукупності доказів з огляду на таке.
Статтею 2 КПК 1960 року визначено, що завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.
Слід зауважити, що у кримінально-правовому і кримінально-процесуальному значеннях, подія злочину - це діяння особи, вчинення якого заборонено законом і яке законодавцем визнається злочином.
Так, подія злочину відсутня, зокрема, у разі відсутності наслідків, які законодавцем визначені як обов`язкова ознака складу злочину; відсутності суспільної небезпечності діяння, яке містить склад злочину тощо.
Згідно з матеріалами кримінальної справи ОСОБА_8 звернувся із заявою про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК на підставі чого було розпочато досудове розслідування (т. 1 а. с. 1).
У ході досудового розслідування було здобуто докази, які на думку сторони обвинувачення, доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та винесено постанову про порушення кримінальної справи стосовно особи, відомості про скасування якої матеріали кримінальної справи не містять (т. 2, а. с. 178).
Крім цього, за постановою про визнання особи цивільним позивачем і представником цивільного позивача, компанію «MediaEntertaiment N. V.» визнано цивільним позивачем, а ОСОБА_8 її представником (т. 2, а. с. 220).
Надалі прокурор склав обвинувальний висновок і звернувся із ним до суду з метою судового розгляду.
Однак суд не призначив кримінальну справу до судового розгляду, не дослідив жодного доказу і закрив справу у зв`язку із відсутністю події злочину.
Зі змісту ч. 1 ст. 245 КПК 1960 року убачається, що за наявності достатніх підстав для розгляду справи в судовому засіданні суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість, виносить постанову про призначення справи до судового розгляду.
Тобто під час попереднього розгляду не вирішується питання про винуватість або невинуватість особи.
Більше того, суди вдались фактично до оцінки частини доказів, адже вказали, що були опитані сам ОСОБА_8 з приводу фактів, які йому особисто не відомі, а відомі тільки з копій переданих йому документів, та ОСОБА_9 з приводу користувача ІР адреси інтернету та дійшли переконання, що порушення кримінальної справи на підставі даних, достовірність яких викликає сумніви та неясності, неприпустимо.
Проте даних щодо скасування постанови про порушення кримінальної справи немає, а надання оцінки доказам під час попереднього розгляду, які можуть впливати на винуватість або невинуватість особи, КПК 1960 року не передбачено.
Між тим згідно з ч. 1 ст. 257 КПК 1960 року суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити докази в справі: допитати підсудних, потерпілих, свідків, заслухати висновки експертів, оглянути речові докази, оголосити протоколи та інші документи.
Отже питання щодо достатності, допустимості і належності доказів вирішуються судом за наслідками судового розгляду.
Доводи Представника про недоцільність посилань на Конвенцію 1972 року, колегія суддів уважає слушними і звертає увагу, що цією конвенцією встановлено право договірних країн на передачу кримінальної справи, а не обов`язок.
До того ж кримінальна справа порушена щодо громадянина України і згідно зі ст. 27, 27- 2 КПК 1960 року злочин, передбачений ч. 2 ст. 361 КК не належить до злочинів, де притягнення до кримінальної відповідальності відбувається не інакше як за скаргою потерпілого.
За обставин цієї кримінальної справи, висновки суду про відсутність події злочину та закриття на цій підставі кримінальної справи у попередньому судовому засіданні є передчасними.  
Беручи до уваги підстави для скасування судових рішень, касаційні скарги прокурора та представника компанії «Media Entertaiment N. V.» слід задовольнити частково, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд. 
Керуючись статтями 394 - 396, 400-2, ч. 2 ст. 379 КПК 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, Суд
постановив:
Касаційні скарги представника компанії «Media Entertaiment N. V.» ОСОБА_7 та прокурора - задовольнити частково.
Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року щодо ОСОБА_5 скасувати і направити  справу на новий судовий розгляд. 
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                               ОСОБА_3