Справа № 753/8828/24                                       Головуючий в суді І інстанції Бондаренко М.С. 
Провадження № 33/824/3124/2024                  Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 червня 2024 року                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,
за участі секретаря судового засідання Савченко К.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
                                                                  ВСТАНОВИВ:                        
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.
Не погоджуючись з даною постановою суду,  ОСОБА_1 , через захисника - адвоката Зайченка В.М., подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
У обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновок судді місцевого суду при винесенні постанови фактично ґрунтується на припущеннях, оскільки в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази щодо інкримінованого проступку.
Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності провини особи.
Звертає увагу, що згідно матеріалів справи, а саме рапорту чергового Дарницького УП від 21 квітня 2024 року, у цей день було отримано заяву ОСОБА_2 - брата ОСОБА_1 , що ніби то ОСОБА_1 не належним чином виконує обов`язки відносно догляду за батьком інвалідом 2 групи, не давала йому ліки та їжу, не доглядала за ним, батько лежачий, а заявник знаходиться на службі ЗСУ, що унеможливлює його наразі доглядати за батьком. За результатами відпрацювання, при прибутті поліції до квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 в квартирі не було. При спілкуванні з батьком ОСОБА_3 , останній повідомив, що донька, шляхом зловживання довірою, обманула його та переоформила на себе квартиру, а також на ґрунті розподілу квартири у брата та сестри постійні сварки. Зазначено, що факт домашнього насильства не підтверджується, було відібрано заяву у ОСОБА_2 та передано до Дарницького УП.
Разом з тим, акцентує увагу, що інспектор поліції Бондар Олеся при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ 576248, акцентує увагу 24 квітня 2024 року тобто через три дні після реєстрації звернення 21 квітня 2024 року ОСОБА_2 - брата ОСОБА_1 , не звернула увагу на фабулу рапорту чергового Дарницького УП ГУНП в м. Києві від 21 квітня 2024 року щодо обставин виявлених за результатом відпрацювання виклику поліції. Вказує, що оформлюючи протокол , як підставу для його складання інспектор поліції Бондар Олеся, взяла до уваги лише заяву ОСОБА_2 брата ОСОБА_1 , повністю проігнорувавши пояснення ОСОБА_1 стосовно захворювання батька ОСОБА_3 , проведеної йому операції, догляду за ним. Більше того, на момент оформлення протоколу, працівник поліції мала час і можливість перевірити інформацію ОСОБА_1 щодо неодноразових викликів поліції стосовно протиправної поведінки її брата ОСОБА_2 , однак формально віднеслася до виконання своїх обов`язків і фактично оформила безпідставний протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ 576248.
У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Зайченко В.М. просили апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.
Заявник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.44) до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Зайченко В.М., дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, доходжу висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.
Суд першої інстанції визнав доведеним факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, виходячи з даних зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 576248 від 24 квітня 2024 року, рапорті та поясненнях ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, в точній відповідності з законом.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 576248, ОСОБА_1 21 квітня 2024 року, о 15 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство економічного характеру стосовно свого батька, в ході якого не надавала ліки, продукти харчування та не доглядала за ним.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт УПП в м. Києві поліцейської Мокрецької О.А. , заява та пояснення ОСОБА_2 , а також пояснення ОСОБА_1 .
Згідно диспозиції ст.173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_3 .  Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності шкоди, яка була завдана ОСОБА_1 її батьку.
Обставини справи свідчать про конфлікт між братом ОСОБА_2 та сестрою ОСОБА_1 . 
При цьому, конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за відсутності доказів на підтвердження завдання або можливості завдати шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого (батька ОСОБА_3 ) не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку.
Будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, за обставин викладених у протоколі, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Оскільки матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно ОСОБА_3 , у суду першої інстанції не було достатніх підстав вважати, що вона вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
Крім того, як убачається з рапорту Управління патрульної поліції в м. Києві прибувши за вказаною адресою було виявлено заявника ОСОБА_2 який повідомив, що його сестра ОСОБА_1 не належним чином виконує обов`язки відносно догляду за батьком. На момент прибуття поліції ОСОБА_1 в квартирі не було. Факт домашнього насильства не було підтверджено, було відібрано заяву та передано до Дарницького управління поліції для подальшого опрацювання.
Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.
Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням наведеного, вважаю, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях  ОСОБА_1  події і складу правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, є обґрунтованими, а відтак постанова Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
  Суддя                                                                                         Т.О. Писана