ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 вересня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/11638/22	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження у приміщені суду у м. Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року (суддя Калугіна Н.Є., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 06.11.2023 року) у справі №160/11638/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання неправомірними дій та бездіяльності, суд – 

в с т а н о в и в:
          У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі по тексту – відповідач), в якому просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати неправомірними дії командування військової частини НОМЕР_1 проведене 27.04.2022 року розбирання внутрішнього облаштування салону належного ст. сержанту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на праві власності автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 з метою незаконного обшуку та подальше його примусове переміщення (буксирування) із вимкненим двигуном та заблокованою АКПП на відстань 300 м та оголошення заборони власнику наближатись до місця його знаходження; визнати неправомірною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 відсутність реагування на рапорт ст. сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про призначення комісійного огляду технічного стану автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 ; визнати неправомірними діями командування військової частини НОМЕР_1 - механічне пошкодження 27.05.2022року двох коліс належного ст. сержанту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 шляхом їх порізу під час його перебування на охоронюваній території приміщення автомобільного гаража в/ч НОМЕР_1 .
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно залишення без реагування рапортів від 09.05.2022 року та від 11.05.2022 року ст. сержанта військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 про призначення комісійного огляду технічного стану автомобіля марки «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 ; закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання неправомірними діями командування військової частини НОМЕР_1 - механічне пошкодження 27.05.2022 року двох коліс належного ст. сержанту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 шляхом їх порізу під час його перебування на охоронюваній території приміщення автомобільного гаража в/ч НОМЕР_1 .
З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що  його вимогами є визнання неправомірними дії відповідача щодо проведення 27.04.2022 розбирання внутрішнього облаштування салону належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 на праві власності автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 з метою незаконного обшуку та подальше його примусове переміщення (буксирування) із вимкненим двигуном та заблокованою АКПП на відстань 300 м та оголошення заборони власнику наближатись до місця його знаходження; механічне пошкодження 27.05.2022року двох коліс належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 шляхом їх порізу під час його перебування на охоронюваній території приміщення автомобільного гаража в/ч НОМЕР_1 . При цьому позивач, посилався на те, що відповідачу було достеменно відомо про право власності позивача на автомобіль «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 та його використання в інтересах служби, через брак штатного транспорту. Вказував, що суд першої інстанції не застосував положень ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, який гарантує право мирного володіння майном, ст.41 Конституції щодо непорушності права власності на майно, внаслідок чого зробив необґрунтований висновок, що «правову оцінку таким діям необхідно надавати у кримінальному провадженні за фактом вчинення таких дій, або у цивільному провадженні шляхом пред`явлення майнових вимог.» та безпідставно послався на рішення від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційного Суду України, через що відмовився надавати свої правові висновки щодо наміреного пошкодження майна позивача та закрив провадження в частині вимог про пошкодження коліс автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 шляхом порізу, вказавши, що ці обставини підлягають встановленню в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законом, оскільки є злочином, передбаченим ст. 194 КК. Апелянт вказував, що вважає закриття провадження в частині обґрунтованим та таким, що відповідає ст. ст. 2,5 КАСУ (завдання адміністративного судочинства), оскільки належне позивачу майно перебувало на підконтрольній і охоронюваній території. Апелянт вказував, що жодне з положень СВС не наділяє командира військової частини або діючих за його наказом осіб - правом забезпечити дію Конституції та законів у підпорядкованій частині. Не встановлено, чи були дії по проведенню обшуку вчинені в межах повноважень командира в/ч НОМЕР_1 , враховуючи відсутність при проведенні обшуку автомобіля позивача. Проведення обшуку відбулось без виклику слідчих органів або представників Військової служби правопорядку, не сприяло меті підтримання військової дисципліни та порядку у в/ч НОМЕР_1 , створювало у присутніх військовослужбовців стійке враження про допустимість свавільних дій з боку «командира ОСОБА_2 » нікчемність, неможливість протидіяти насиллю. Апелянт вказував, що відповідач стверджує про видання командиром в/ч НОМЕР_3 наказу від 17.04.2022 року № 27 про начеб-то призначення м-ра ОСОБА_2 на посаду ТВО командира в/ч НОМЕР_1 - замість капітана ОСОБА_3 , якого начеб-то було повернуто на посаду заступника командира в/ч НОМЕР_1 , на підтвердження цього відповідач надав фотокопію витягу з вказаного наказу. Проте копія такого наказу не є належним чином оформленою. Згідно п. 2.8.23 Інструкції №124  на документах ставляться відмітки про створення, виконавця документа, наявність його в електронній формі та надходження до військової частини 17.04.2022 року, командира в /ч НОМЕР_3 , була відсутня відмітка про надходження цього документа до в/ч НОМЕР_1 від руки або за допомогою штампа, автоматичного нумератора зі скороченим одержувача (в/ч НОМЕР_1 ), реєстраційного індексу, та дати його надходження. Апелянт вказував, що ОСОБА_2 станом на 17.04.2022 року не обіймав жодної штатної посади у в/ч НОМЕР_1 (як ст. л-т ОСОБА_3 ), формулювання підстав винесення наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 17.04.2022 року № 27 про начебто його призначення ТВО командира в/ч НОМЕР_1 прямо суперечить вимогам п.120 Положення №1153/2008 (Порядок тимчасового виконання обов`язків) та виходило за межі компетенції в/ч НОМЕР_3 . Лише 04.06.2022 року майор ОСОБА_2 прийняв посаду та приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 і, що правовою підставою для цього і був наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.05.2022 № 666, що до цієї дати ОСОБА_2 перебував на посаді інженера відділу прийомки військового представництва ВП № НОМЕР_4 Міністерства оборони, тобто не перебував на військовій службі в ЗСУ. В період вчинення оскаржуваних дій 27.04.2022 року були відсутні повноваження щодо проведення обшуку автомобіля. Апелянт вказував, що ним звернуто увагу на ті обставини, що 27.04.2022 року мали місце обставини з боку відповідача із розбиранням внутрішнього облаштування салону належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 на праві власності автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 з метою незаконного обшуку та подальше його примусове переміщення (буксирування) із вимкненим двигуном та заблокованою АКПП на відстань 300 м та оголошення заборони власнику наближатись до місця його знаходження.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 01.04.2022 № 8, майор ОСОБА_2 , який перебував на посаді провідного інженера групи контролю якості 227 військового представництва Міністерства оборони України, прибув у відрядження до Військової частини НОМЕР_3 . Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 17.04.2022 № 27, відповідно до пункту 4-1 частини 1 статті 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, майора ОСОБА_2 призначено тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.05.2022 № 666 майора ОСОБА_2 було призначено командиром військової частини НОМЕР_1 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 04.06.2022 майор ОСОБА_2 прийняв посаду та приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до абзацу другого пункту 9 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час тимчасового виконання обов`язків, якщо про це оголошено наказом, командир користується дисциплінарною владою відповідно до посади, яку він обіймає тимчасово. Суд першої інстанції вказував, що майора ОСОБА_2 призначено на посаду тимчасово виконуючим обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 з 17.04.2022, тому під час подій які наведені позивачем у позові, майор ОСОБА_2 тимчасово мав повноваження командира військової частини, чим спростовуються доводи позивача щодо самовільного присвоєння ОСОБА_2 повноважень командира Військової частини НОМЕР_1 . Суд першої інстанції вказував, що подання заяви про виявлення кримінального правопорушення до органів ДБР не можна вважати доведеним фактом скоєння злочину, адже встановлення таких обставин відбувається на стадії судового розгляду справи. Згідно з статтями 16 та 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України. Комісією за результатами роботи було складено в 3-х примірниках акт вилучення, який було затверджено командиром Військової частини НОМЕР_1 , автомобіль «HYUNDAI TUCSON» номерний знак НОМЕР_5 , що належить старшому сержанту ОСОБА_1 , представниками військової частини НОМЕР_1 , не затримувався та в нього не вилучався, а знаходився під повним контролем и користуванням власника. Від старшого сержанта ОСОБА_1 , 27.04.2022 року, не надходило будь яких заяв чи рапортів, про затримання, вилучення, чи інші незаконні дії, відносно його автомобіля, з боку Військової частини НОМЕР_1 . Відповідальність за збереження належного йому майна, несе володілець, чи особа, яка на законній підставі, володіє цим майном, автомобіль «HYUNDAI TUCSON» номерний знак НОМЕР_6 , на балансі військової частини НОМЕР_1 не стоїть, в користування та на зберігання не передавався. Суд першої інстанції вказував, що матеріали справи не містять доказів проведеного з боку відповідача розбирання внутрішнього облаштування салону автомобіля, примусового переміщення та заборони користування.  Недоведено розбирання 27.04.2022 року внутрішнього облаштування салону належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 на праві власності автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 з метою незаконного обшуку та подальше його примусове переміщення (буксирування) із вимкненим двигуном та заблокованою АКПП на відстань 300 м та оголошення заборони власнику наближатись до місця його знаходження. Суд першої інстанції вказував на передбачене право військовослужбовця на подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби, а також обов`язок відповідальних осіб військової частини прийняти рапорти та зареєструвати їх у журналі вхідної кореспонденції. Згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ. Командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця, зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань. Не надано суду жодних доказів щодо розгляду та надання відповіді, прийняття будь-якого рішення з приводу поданих ОСОБА_1 рапортів від 09.05.2022 та від 11.05.2022, чи-то задоволення, чи-то відмови, що свідчить про допущену ним бездіяльність. Судом встановлена протиправна бездіяльність відповідача щодо не реєстрації та не розгляду рапортів позивача від 09.05.2022 та від 11.05.2022.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 призвано на військову службу по мобілізації осіб рядового та сержантського складу на підставі указів Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 та № 69/2022 і з 01.03.2022 року та зараховано на посаду головного сержанта розвідувального взводу Військової частини НОМЕР_1 згідно наказу № 2 від 01.03.2022 року.
07.04.2022 року у складі підрозділу ОСОБА_1 за наказом відбув у зону проведення бойових дій в район смт. Просяна Дніпропетровської області на автомобілі марки «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 власником автомобіля марки «HYUNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2022 року №38/270422 було проведено службове розслідування за фактом вилучення набоїв у старшого сержанта ОСОБА_1 .
Складено акт службового розслідування, згідно висновків якого, встановлено, що в діях старшого сержанта ОСОБА_1 , який намагався вивезти з території військової частини НОМЕР_1 набої та ЗІП до зброї, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 236 КК України та ч.4 ст. 410 КК України. На підставі встановлених в ході розслідування обставин, пропоновано матеріали справи спрямувати до Військової прокуратури та Військової служби правопорядку з метою подальшого притягнення, зокрема, ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності.
У межах проведення службового розслідування у ОСОБА_1 взято пояснення.
Відповідно до матеріалів справи, 27.04.2022 року на підставі усного наказу командира військової частини НОМЕР_8 проведено огляд особистого майна старшого сержанта ОСОБА_1 , який намагався виїхати з місця розташування військової частини НОМЕР_1 на власному автомобілі, намагався вивезти боєприпаси та комплектуючі до зброї. Під час огляду особистих речей, що були в автомобілі Хюндай Туксон номерний знак НОМЕР_2 , вилучено боєприпаси та комплектуючі до зброї, огляду особисті речі у кімнаті, де проживає особовий склад, прощо складно акт вилучення від 27.04.2022 року. 
Позивач 09.05.2022 року звернувся до відповідача із рапортом про складення акту про технічний стан автомобіля за його участю.
11.05.2022 року через відсутність реагування на рапорт позивач повторно звернувся до ОСОБА_2 із рапортом №3 про призначення комісійного огляду його технічного стану. 
З пояснень позивача, 22.05.2022 року він самостійно перемістив автомобіль «HYUNDAI TUCSON» із відкритого місця території - в охоронюване приміщення автомобільного гаражу Військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 вказує, що 24.05.2022 року виявив у автомобілі марки «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 механічні пошкодження (порізи) переднього правого та заднього правого коліс, спричинені предметом з широким лезом, надає фотодокази.
Предметом розгляду спору не є призначення або не призначення ОСОБА_2 , командиром або тимчасово виконуючим обв`язки командира  Військової частини НОМЕР_1 , це є позовними вимогами. 
У зв`язку із розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, який у подальшому продовжувався. 
В Україні діє воєнний стан, спеціальний правовий режим, який регулюються Законом України «Про правовий режим воєнного стану».
Згідно частин 2 - 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 85, ст. 86 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України  визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ст.11 Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, зокрема такі обов`язки: - свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; - бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; - беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; - постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; - дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; - вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання.
Згідно ст. 26, 27 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Відповідно до ст. 85, ст. 86 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником).  Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України  визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, службове розслідування може призначатися у разі: - невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; - невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; - неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; - дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; - втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; - порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; - недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; - внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; - повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; - вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; - скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; - надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Отже, у межах службового розслідування може перевірятись питання втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.
Згідно пунктів 1, 3, 8 розділу ІІІ, п. 2 розділу IV пунктів 1- 6 розділу V Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування. Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Особи, які проводять службове розслідування, мають право, зокрема,  запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду з обов`язковим зазначенням: предмета огляду та його стислого опису; часу, дати, місця (населеного пункту) огляд. За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.
Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Отже, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).
Службові особи, які проводять службове розслідування  у межах повноважень Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 можуть проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду.
Під час проведення службового розслідування, особи, які відповідають за його проведення повинні забезпечити всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Встановлено, що призначеною комісією було оглянуто особисті речі та автомобіль «HYUNDAI TUCSON» номерний знак НОМЕР_5 , прощо у межах службового розслідування складено відповідний акт огляду та вилучення. 
Відповідно до матеріалів справи не встановлено, що військовослужбовцями, командиром, комісією Військової частини НОМЕР_1 проведено 27.04.2022 року розбирання внутрішнього облаштування салону автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 або проведено обшук та переміщення (буксирування) автомобіля. Автомобіль «HYUNDAI TUCSON» номерний знак НОМЕР_5 , що належить старшому сержанту ОСОБА_1 , представниками Військової частини НОМЕР_1 , не затримувався та в нього не вилучався, а знаходився під повним контролем та користуванням власника. Після завершення огляду, автомобілем продовжував володіти та користуватись позивач. 
Встановлено, що наказом Військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2022 року № 36/170522 було скеровано матеріали службового розслідування у зв`язку з наявністю в діях ОСОБА_1 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 4 ст. 402 КК України, ч. 4 ст. 410 КК України до Військової прокуратури та Військової служби правопорядку. 
03.06.2024 року ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до суду  інформацію щодо результатів розгляду матеріалів службового розслідування, проведеного згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2022 року №38/270422 за фактом вилучення набоїв у старшого сержанта ОСОБА_1 правоохоронними органами. Військова частина не виконала ухвалу суду апеляційної інстанції та не надала інформації щодо результатів розгляду матеріалів службового розслідування правоохоронними органами.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що під час тимчасового виконання обов`язків, якщо про це оголошено наказом, командир користується дисциплінарною владою відповідно до посади, яку він обіймає тимчасово, комісією за результатами роботи було складено акт вилучення, який було затверджено командиром Військової частини НОМЕР_1 , автомобіль «HYUNDAI TUCSON» номерний знак НОМЕР_5 , що належить старшому сержанту ОСОБА_1 , представниками Військової частини НОМЕР_1 , не затримувався та в нього не вилучався, а знаходився під повним контролем и користуванням власника. Встановлено, що від старшого сержанта ОСОБА_1 , 27.04.2022 року, не надходило будь яких заяв чи рапортів, про затримання, вилучення, чи інші незаконні дії, відносно його автомобіля, з боку Військової частини НОМЕР_1 . Відповідальність за збереження належного йому майна, несе володілець, чи особа, яка на законній підставі, володіє цим майном, автомобіль «HYUNDAI TUCSON» номерний знак НОМЕР_6 , на балансі Військової частини НОМЕР_1 не стоїть, в користування та на зберігання не передавався. Матеріали справи не містять доказів проведеного з боку відповідача розбирання внутрішнього облаштування салону автомобіля, примусового переміщення та заборони користування. Недоведено розбирання 27.04.2022 року внутрішнього облаштування салону належного ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 на праві власності автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_2 з метою незаконного обшуку та подальше його примусове переміщення (буксирування) із вимкненим двигуном та заблокованою АКПП на відстань 300 м та оголошення заборони власнику наближатись до місця його знаходження. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2023 року  у справі №160/11638/22 – залишити без змін. 
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до ст., ст. 328-329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай