ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/13254/22	Головуючий у 1-й інстанції   Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/666/24 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
за участі секретаря — Панькевич Т.І.
учасників справи — представника ОСОБА_1 - адвоката Кавійчик В.Т., представника ОСОБА_2 - адвоката Пересоляка О.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 607/13254/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пересоляк Олександр Сергійович на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2024 року, постановлену суддею Дзюбичем В.Л., у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Кавійчик В.Т. про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю нерухомого майна та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю до шлюбу та поділ спільного майна подружжя,- 

В С Т А Н О В И В:

       у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю нерухомого майна та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю до шлюбу та поділ спільного майна подружжя.
       09 травня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кавійчик В.Т. подала клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення суду у справі № 607/22205/21.
       В обґрунтування заявленого клопотання зазначила, що обставини, які будуть встановлені за результатами розгляду справи № 607/22205/21 та прийняте судом рішення, мають значення для об`єктивного вирішення даної справи. 
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кавійчик В.Т. про зупинення провадження у справі — задоволено.
       Провадження у цивільній справі № 607/13254/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю нерухомого майна та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю до шлюбу та поділ спільного майна подружжя зупинено до набрання законної сили рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цивільній справі № 607/22205/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Пересоляк О.С. просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що позовна заява у справі № 607/22205/21 не стосується майна та укладення договорів іпотеки, позов базується на обставинах укладення шлюбу без наміру створення сім`ї, а з метою отримання громадянства. Предметом даного позову є визнання шлюбу недійсним через фіктивність. Отже, суд першої інстанції передчасно зупинив провадження на стадії підготовчого провадження.
       Таким чином, у справах № 607/13254/22 та № 607/22205/21 повністю різні підстави (обставини) та предмет позову. Суд не зробив жодних висновків щодо можливості (неможливості) розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.
       Суд першої інстанції також не звернув уваги на положення ч. 2 ст. 43 СК України, яке передбачає, якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання його недійсним може бути пред`явлено лише після скасування рішення суду про розірвання шлюбу.
       З огляду на наявність рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.02.2016 року у справі № 607/18886/15-ц, яке набрало законної сили 09.03.2016 року, подача позивачем більш ніж через 5 років позов про визнання шлюбу фіктивним та зупинення провадження у справі № 607/13370/21 мають ознаки зловживання правом.
       Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку. 
       Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Пересоляка О.С. до суду апеляційної інстанції не поступав.
       У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Пересоляк О.С. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених в ній.
       Представник ОСОБА_1 - адвокат Кавійчик В.Т. апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Пересоляка О.С. не визнала, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
       У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
       Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цивільній справі № 607/22205/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, є важливим при розгляді даної справи, оскільки як до встановлення факту недійсності укладеного між сторонами шлюбу, вирішення даної справи є неможливим. Встановлення даного факту має значення при вирішенні даної справи, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 45 СК України, якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. 
       Зважаючи на те, що при вирішенні даної справи суд не вправі встановлювати факти щодо дійсності укладеного між сторонами шлюбу, а тому провадження у даній справі підлягає обов`язковому зупиненню до набрання законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цивільній справі № 607/22205/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним. 
       Із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. 
       Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
       Розумність строків розгляду справи судом є одним із принципів цивільного судочинства.
       Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).
       Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
       Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
       Частиною 1 ст. 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.
Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Відповідні норми спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.
       При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). 
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року в справі № 761/33089/20 (провадження № 61-18470св21) вказано, що «тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 357/10397/19 (провадження № 61-5752сво21) вказано, що «метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».
Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. 
Необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
       Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у цивільній справі № 607/22205/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним є важливим при розгляді даної справи, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 45 СК України, якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. 
       При цьому, суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі не встановив, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, та чому зібрані у справі № 607/13254/22 докази не дають можливості самостійно встановити та оцінити обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, зокрема, визнання особистою приватною власністю нерухомого майна чи встановлення факту проживання однією сім`єю до шлюбу і відповідно — поділ майна подружжя.
       Колегія суддів зазначає, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду однієї справи до прийняття рішення в іншій справі. Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.
Отже, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, оскільки не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 607/22205/21, так і щодо того, що зібрані у цій справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

       Керуючись ст. ст. 374, 375, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пересоляк Олександр Сергійович задовольнити.

       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

       Повний текст судового рішення виготовлений 04 липня 2024 року.

Головуюча                                                                         Н.М. Храпак 

Судді:                                                                         Б.О. Гірський 

                                                                                        О.З. Костів