ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1824/24  Номер провадження 22-ц/814/2888/24	Головуючий у 1-й інстанції Шатілова  Л.Г.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Панченка О.О., при секретарі судового засідання: Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасова Артура Вікторовича на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 червня 2024 року за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :
В травні 2024 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позову вказано, що 20.08.2019 року позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.10.2022 року по цивільній справі № 541/2270/22. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ), який мешкає разом із позивачем ОСОБА_2 та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_1 ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим, ОСОБА_2 змушена звертатись з даним позовом до суду. Відповідач ОСОБА_1 має задовільний стан здоров`я та матеріальне становище, працевлаштований та отримує щомісячну заробітну плату в якості військовослужбовця, має у власності рухоме майно, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, непрацездатних батьків на утриманні не має. 
Згідно відповіді КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради № 233/0/535-24 від 08.04.2024 року неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у лікаря - невролога та на диспансерному обліку у лікаря - нефролога Обласної дитячої клінічної лікарні. У зв`язку із хворобою дитини позивач ОСОБА_2 має постійно витрачати значні для неї грошові кошти, що пов`язані із лікуванням сина, проведенням необхідних клінічних досліджень, купівлею дорогих ліків та проведенням занять з мовного розвитку дитини із логопедом, психологом та фахівцем із сенсорної інтеграції.
Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та витрати, що пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 20 000,00 грн.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 червня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 травня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Рішення суду підлягає негайному виконанню.
З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником адвокатом Тарасовим Артуром Вікторовичем, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів частково, на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку ОСОБА_1 щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 20 прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Стверджує, що твердження позивача, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, матеріальної допомоги не надає, в її житті, виховані та розвитку ніякої участі не приймає не відповідають дійсності, відповідач кожного місяця надсилав позивачці кошти на утримання дитини достатню для її забезпечення від 4 500 до 7 000 тисяч грн. 
Зокрема вказує, що сума аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, є завищеною, щодо розміру витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 тисяч грн, є занадто завищеними, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі.
Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи до суду не з`явились.
Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Із матеріалів справи вбачається, що сторони по справі мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с.13).
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.10.2022 року по цивільній справі № 541/2270/22 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с.11-12).
Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради на запит № 233/0/535-24 від 08.04.2024, вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у лікаря невролога дитячого комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради. Згідно інформації, наданої лікарем-педіатром ОСОБА_4 , на прийом до лікарів поліклініки дитину супроводжує мати, яка здійснює догляд за сином. Рекомендації лікарів з приводу обстеження та лікування ОСОБА_3 мати виконує в повному обсязі. Також мати надає дозвіл на проведення профілактичних щеплень дитині (а.с.16).
Відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується копією посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 (а. с. 150).
З копій квитанцій наданих стороною відповідача встановлено, що з картки відповідача на картку № НОМЕР_3 перераховувалися кошти 20.08.2023, 24.09.2023, 23.10.2023, 08.11.2023, 08.12.2023, 20.01.2024, 13.02.2021, 07.03.2024, 07.04,2024 (а.с.144-148), разом з тим доказів, що картка № НОМЕР_4 належить позивачу ОСОБА_2 суду не надано.
23.03.2023 відповідач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 23.03.2023, виданим Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.151).
У новому шлюбі народився син – ОСОБА_6 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 28.02.2024, виданим Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.152).
На даний момент дитині 4 місяці, мати дитини ОСОБА_5 до досягнення дитиною трьох років не має можливості працювати та разом із сином перебуває на повному утриманні відповідача ОСОБА_1 . 

Задовольняючи позов частково та стягуючи аліменти з відповідача суд врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка перебуває на диспансерному обліку у лікаря-невролога дитячого комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради та на диспансерному обліку у лікаря-нефролога Обласної дитячої клінічної лікарні; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним чоловіком, військовослужбовцем, отримує заробітну плату, яка значно перевищує прожитковий мінімум (що підтверджується відповіддю на запит Головного управління ДПС у Полтавській області № 10854/5/16-31-12-03-09 від 27.05.2024 (а.с.157-159), що правничої допомоги, суд вважає за необхідне, виходячи із засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, з урахуванням принципу співмірності, складності справи, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Так, положеннями ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Крім того, ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Частиною 2 ст. 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини ( крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (стаття 191 СК України).

Із матеріалів справи вбачається та вірно встановлено судом першої інстанції, що згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради на запит № 233/0/535-24 від 08.04.2024, вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку у лікаря невролога дитячого комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради. Згідно інформації, наданої лікарем-педіатром ОСОБА_4 , на прийом до лікарів поліклініки дитину супроводжує мати, яка здійснює догляд за сином. Рекомендації лікарів з приводу обстеження та лікування ОСОБА_3 мати виконує в повному обсязі. Також мати надає дозвіл на проведення профілактичних щеплень дитині (а.с.16).
Відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується копією посвідчення офіцера серії НОМЕР_2 (а. с. 150).
Враховуючи наведені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина, враховуючи: стан здоров`я та матеріальне становище дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на диспансерному обліку у лікаря-невролога дитячого комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 2» Харківської міської ради та на диспансерному обліку у лікаря-нефролога Обласної дитячої клінічної лікарні; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним чоловіком, військовослужбовцем, отримує заробітну плату, яка значно перевищує прожитковий мінімум (що підтверджується відповіддю на запит Головного управління ДПС у Полтавській області № 10854/5/16-31-12-03-09 від 27.05.2024 (а.с.157-159), уклав новий шлюб і має на утриманні дружину і сина від іншого шлюбу.

Щодо витрат на правову допомогу, то при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що витрати на правничу допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 5000 тисяч грн, з урахуванням таких обставин, як справа відноситься до малозначних та розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також предмету позову, не вимагає тривалого часу на підготовку. 
Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказаний вище розмір аліментів є розумним та справедливим.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасова Артура Вікторовича – залишити без задоволення.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 23 липня 2024 року.

Головуючий суддя : __________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ О.Ю. Кузнєцова _________________ О.О. Панченко