ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/4953/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.
при секретарі судового засідання: Манець О.В.
Представники сторін:
від позивача: Васільєв Віталій Олександрович (в залі суду) - посвідчення адвоката №1950 від 09.01.2018
від відповідача: Байда Віктор Васильович (поза межами приміщення суду)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2023 (суддя Кеся Н.Б.) у справі №904/4953/23 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ", м.Київ 
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область 
про стягнення 2 293 408, 03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" (далі-Позивач) 12.09.2023 звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ" (далі-Відповідач)  про стягнення з Відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 1 838 008,22 грн, 3% річних у розмірі 26 475,57 грн, пеню в розмірі 402 100,54 грн, інфляційні втрати 26 823,70 грн, судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 у справі №904/4953/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ" задоволено частково.
          Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" суму основного боргу в розмірі 1 763 008, 22 грн, 3% річних у розмірі 26 475, 57 грн, інфляційні втрати у розмірі  26 823, 70 грн, пеню у розмірі 201 050, 27 грн та судовий збір у розмірі 34 401, 12 грн.
          В частині пені на суму 201 050, 27 грн відмовлено.
          В частині позовних вимог про стягнення основного боргу на суму 75000,00 грн закрито провадження.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що  Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" та Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ" підписали Заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, яка є Додатком 1 до Договору №60АР200-98648-22 про постачання електричної енергії споживачу (далі-Договір) від 11.07.2022р.Додаткової угоди №2-60АР200-98648-22 від 30.11.2022 року (арк.с. 19) сторони дійшли згоди продовжити дію договору на 2023 рік, а додатковою угодою №3-60АР200-98648-22 від 20.04.2023 року (арк.с. 20) сторони дійшли згоди припинати дію Договору 30.04.2023 року
На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача:
- у грудні 2022 року 72 418 кВт.год. електроенергії на загальну суму 336 445,63 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ382142683 від 31.12.2022;
-  у січні 2023 року 83 334 кВт.год. електроенергії на загальну суму 385 957,09 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії  №1X383020116 від 31.01.2023;
- у лютому 2023 року 84 359 кВт.год. електроенергії на загальну суму 359 241,79 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383042556 від28.02.2023;
-  у березні 2023 року 95 955 кВт.год. електроенергії на загальну суму 429 340,28 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383061904 від31.03.2023; 
- у квітні 2023 року 99 164 кВт.год. електроенергії на загальну суму 400 121,98 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383084042 від 30.04.2023.
Зазначені акти було підписано Сторонами без зауважень за допомогою Електронного підпису.
Відповідачем 28.07.2023 року було частково сплачено обсяг спожитої електричної енергії в грудні 2022 року в сумі 73 098,55 грн, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за Договором про постачання електричної енергії споживачу року в сумі 1 838 008,22 грн (263 347,08 грн залишок боргу за грудень 2022 року + 1 574 661,14 грн боргу за січень 2023 - квітень 2023).
Дослідивши надані Відповідачем докази та аргументи сторін, суд дійшов висновку про наявність обставин, які мають істотне значення у справі та наявність підстав для зменшення пені на 50%, що пов`язується із воєнним станом у країні та впливом війни на господарську діяльність Відповідача. Застосування до Відповідача пені окрім стягнення 3% річних та інфляційних втрат, на думку суду, не відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності. У зв`язку з цим суд зменшує суму пені на 50 %.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2023 у справі №904/4953/23 стягнуто додатково з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17000,00 грн.
Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що  витрати Позивача на адвоката підтверджені документально, пов`язані із веденням цієї справи, проте, враховуючи заперечення Відповідача та нескладність справи з огляду як характеру спору, так й обсягів доказової бази, суд вбачає підстави для покладення цих витрат на Відповідача за критерієм неминучості у розмірі 17000,00 грн.
Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:
Не погодившись з вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 року у справі №904/4953/23 скасувата та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “ТВІЙ ГАЗЗБУТ” до Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи” “Криворіжгаз” відмовити в повному обсязі.
Врахувавши викладене, суд з урахуванням таких критеріїв як справедливість, добросовісність, розумність, принципи співмірності та розумності судових витрат, складність цієї справи, у відповідності до частини 4  статті 129 Господарського процесуального кодексу України, доходить висновку про можливість зменшення суму витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 30 000,00 грн, поклавши іншу частину витрат на позивача.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 обґрунтована наступним:
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не було застосовано положення частини 1 статті 617 ЦК України відповідно до яких особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Неврахування того, що виконання умов Договору між сторонами здійснювалося ними під час дії форс-мажорних обставин, які були відомі як Позивачу так і Відповідача, оскільки необхідності в повідомленні про існування загальновизнаних обставин здійснення агресії проти держави України між Сторонами Договору не існувало.
З урахуванням положень Договору, укладеного між Сторонами, та положень статті 617 Цивільного кодексу України, положень частини 2 статті 218 та частини 4 статті 219 Господарського кодексу України судом до Відповідача не мало б бути застосовано застосування штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, визначеної в Комерційній пропозиції, яка є Додатком 2 до Договору.
Натомість, судом першої інстанції виключно зменшено розмір нарахованої Позивачем пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та оскаржуваним судовим рішенням покладено на Відповідача необхідність сплат пені в розмірі 201050,27 гривень, що стало наслідком незастосування судом першої інстанції положень статті 617 Цивільного кодексу України, положень частини 2 статті 218 та частини 4 статті 219 Господарського кодексу України та неповним встановленням судом фактичних обставин справи в частині визначення Сторонами в Договорі умов настання відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань, та зокрема визначення Сторонами умов застосування такої відповідальності.
Крім того, судом першої інстанції взагалі не було взято до уваги розрахунки Відповідача, що були наведені ним у відзиві на позовну заяву в частині правильності обрахунку Позивачем процентів (3% річних) та обрахунку розрахунок еуми боргу з урахуванням індексу інфляції за січень 2023, в яких за допомогою математичних операцій Відповідачем було доведено помилковість розрахунку 3% річних та розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції, внаслідок чого з Відповідача були додатково стягнуті грошові кошти, внаслідок усунення суду першої інстанції від перевірки доведеності заявлених позовних вимог доказами у справі та ігнорування пояснень та розрахунків, які були надані Відповідачем.
Апеляційна скарга на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2023 обґрунтована наступним:
Апелянт зазначає, що для підтвердження виконання функції представництва ТОВ «ТВІЙ ГАЗЗБУТ» в межах господарської справи № 904/4953/23, адвокатом Васильєвим В.О. суду мав би бути наданий договір, яким оформлені відносини між Адвокатським об`єднанням «Гарант Груп» та адвокатом Васильєвим В.О., чого матеріали справи не містять, крім того даними Єдиного державного реєстру не підтверджується участь адвоката Васильєва В.О. в складі Адвокатського об`єднання «Гарант Груп».
При цьому, судом взагалі не було перевірено на якій правовій підставі адвокатом Васильєвим В.О. здійснювалось надання професійної правничої допомоги в межах господарської справи № 904/4953/23, при тому, що надання такої правової допомоги на підставі поданих до суду документів здійснювалось Адвокатським об`єднанням «Гарант Груп», відповідно до укладеного з ТОВ «ТВІЙ ГАЗЗБУТ» договору, який, власне, і було подано до суду Позивачем для підтвердження понесення таких витрат.
Крім того, особа, якою подається дана апеляційна скарга має зазначити про те, що відповідно до наведеного в тексті додаткового рішення суду підставою для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції було зазначено Звіт від 10.11.2023 року, складений відповідно до Додаткової угоди № 8 від 05.09.2023 року, в той час, як умови надання правової допомоги АО «Гарант Груп» Позивача - ТОВ «ТВІЙ ГАЗЗБУТ» визначалися умовами Додаткової угоди № 7 від 05.09.2023 року до Договору про надання юридичних послуг, безпосередньо в якій було, що змістом наданої професійної правничої допомоги буде підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з Відповідача - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (код ЄДРПОУ 03341397) у зв`язку із неналежним виконанням грошових зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживачу №60АР200-98648-22 від 11.07.2022.
Таким чином, судом першої інстанції взагалі не було перевірено, чи поданий для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу звіт, в якому містилися вихідні дані для визначення обсягу такої допомоги, взагалі відноситься до відповідної додаткової угоди, укладеної Позивачем з надавачем йому таких послуг в межах конкретної господарської справи.
Додатковій угоді № 7 від 05.09.2023 року, розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі № 904/4953/23 визначався Сторонами договору (АО «Гарант Груп» та ТОВ «ТВІЙ ГАЗЗБУТ») визначався виходячи з погодинної ставки вартості роботи адвоката, визначеної на рівні 3000 гривень за одну годину роботи.
Одночасно з цим, тривалість часу витраченого відповідно до поданих суду першої інстанції документів на підготовку позовної заяви та додатків до неї було визначено на рівні 5,5 годин (5 годин 30 хвилин), що є неможливим з огляду на те, що подібні судові спори є типовими для Позивача - ТОВ «ТВІЙ ГАЗЗБУТ», а відтак, підготовка позовної заяви у випадку господарської справи № 904/4953/23 фактично зводилася до заміни реквізитів Договору, укладеного з АТ «Криворіжгаз», в шаблонному тексті позовної заяви та зазначенням в ній реквізитів Відповідача.
В такому конкретному випадку, тривалість підготовки позовної заяви не могла перевищувати 2,5 годин, тобто 2-х годин 30 хвилин.
Крім того, судом першої інстанції при ухваленні додаткового судового рішення у справі № 904/4953/23 не було враховано те, що провадження у зазначеній вище справі було закрито в частині стягнення заборгованості, що безпосередньо підтверджується текстом рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 року у справі № 904/4953/23, що прямо вказує на відсутність підстав в наданні професійної правової допомоги у зв`язку з добровільним частковим погашенням Відповідачем заборгованості у відповідній частині до моменту ухвалення судового рішення по суті спору судом першої інстанції.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

ТОВ «ТВІЙ ГАЗЗБУТ» надано відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023, в якому останній зазначає, що Відповідач не надає жодного доказу на підтвердження невиконання господарських зобов`язань саме через військову агресію на території України і що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву було подано 12.09.2023 - в першій половині вересня 2023. Індекс інфляції визначається до п`ятнадцятого числа наступного місяця за розрахунковим. Тобто, зазначаючи 11.09.2023 в калькуляторі Liga 360 кінцеву дату розрахунку - 31.08.2023, програма враховує всі індекси інфляції, які вже були на цю дату, не змінюючи при цьому кінцеву дату розрахунку. Позивачем було перевірено даний розрахунок і встановлено, що якщо зазначати кінцеву дату розрахунку - 31.07.2023, то сума інфляційних нарахувань за січень 2023 становить 9 305,55 грн. при сукупному індексі інфляції 1.02411032, що і відповідало сукупному індексу інфляції та загальній сумі нарахувань станом на 11.09.2023 при кінцевому розрахунку - 31.08.2023.
Дана розбіжність пояснюється лише тим, що Відповідач здійснював власний перерахунок, коли вже було визначено показник інфляції серпня - 98,6%. Тобто, жодної помилки станом на дату позовної заяви, Позивачем допущено не було.
Також, у відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2023 ТОВ «ТВІЙ ГАЗЗБУТ» вказує, що стороною договору про надання правничої допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правничої допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання (ч. 5 ст. 15 Закону).
Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правничої допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності (ч. 6 ст. 15 Закону).
Помилковим твердженням Відповідача є те, що на його думку, для представництва інтересів клієнта від імені адвокатського об`єднання, адвокат повинен міститись в держаному реєстрі в переліку підписантів від імені цього об єднання.
Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правничої допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання і договір про надання юридичних послуг від мені АО «Гарант Груп» підписано не Васільєвим В.О., а Лебедюком Ю.О., який є керівником цього об єднання.
Васільєв В.О. є адвокатом, який працює у штаті адвокатського об єднання, а не його його керівником чи партнером.
Посилання скаржника на те що, Позивачем не могло бути витрачено таку кількість годин на підготовку позову, так як «позов є шаблонним і фактично зводиться до заміни реквізитів договору» спростовується самим текстом позовної заяви, з якої вбачається. що вона її текст розміщено не на одному аркуші, а містить детальний опис здійсни господарських операцій, не виконаних зобов`язань, порушених норм, а також детальний розрахунок санкцій за вісім місяців прострочення зобов`язання. Це саме стосується і підготовки відповіді на відзив.
Також, на думку Позивача, не заслуговує на увагу твердження Відповідача про те, що в судових засіданнях представником Позивача було витрачено не по 2 години робочого часу, а по 30 хв., оскільки, як відомо і самому Відповідачу, до часу, витраченого на судове засідання включається не лише час перебування у самому засіданні, а й час на дорогу до суду та час очікування засідання.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2023 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді Чус О.В., Кощеєв І.М.                  
                   Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.01.2024 апеляційну скаргу залишено без руху; встановлений строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання ухвали, а саме: оригіналу платіжного документа про сплату судового збору у сумі 51 601, 88 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 у справі №904/4953/23.
                 До канцелярії суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої на виконання ухвали суду додано відповідні докази
Ухвалою суду від 14.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 у справі №904/4953/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 09.04.2024 об 11:55 год.
Ухвалою суду від 09.04.2024 в судовому засіданні оголошено перерву до 02.07.2024 на 11:30 год. Призначено проводити судові засідання у справі №904/4953/23 в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку “EasyCon”.
Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ", можливість у строк до 28.06.2024 подати до суду апеляційної інстанції власні письмові пояснення щодо наступних питань:
- Чим підтверджено трудові відносини між адвокатом Васільєвим В.О. та адвокатським об`єднанням “Гарант Груп”?
26.04.2024 на виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2024 від ТОВ «ТВІЙ ГАЗЗБУТ» надійшли додаткові пояснення по справі.
02.07.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

11.07.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" (далі-Постачальник) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ" (далі-Споживач) укладений Договір №60АР200-98648-22 про постачання електричної енергії споживачу          (далі-Договір).
Відповідно до умов Договору:
2.1. За цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Інформація про об`єкти Споживача, постачання електричної енергії на потреби яких здійснюється на умовах цього Договору, та точки комерційного обліку, в яких відбувається зміна власника електричної енергії, наведена в заяві-приєднання, яка є Додатком 1 до цього Договору.
2.2. Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного а установленому порядку з оператором системи розподілу (далі - ОСР) договору Споживача про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії. Малі непобутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної та підприємницької діяльності.
5.1. Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до способу визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до цього Договору.
5.2.  Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її можливої зміни.
5.4. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
5.6. Порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до цього Договору. Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку. При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати попередню оплату, оплату авансових та/або планових платежів за цим Договором без отримання рахунку Постачальника. З даними щодо складових ціни на електричну енергію, необхідними для визначення величин авансових та/або планових платежів, Споживач може ознайомитися на веб-сайті Постачальника. Не отримання Споживачем рахунку Постачальника не звільняє Споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією. Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.
14.1. Цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає  чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є Додатком 1 до цього Договору, та сплаченого рахунку (квитанції) Постачальника. Термін дії даного договору не може бути більшим за термін дії Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, що укладений Споживачем з Оператором системи розподілу.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" та Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ" підписали Заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, яка є Додатком 1 до Договору (арк.с. 17). 
Відповідно до Комерційної пропозиції яка є Додатком 2 до Договору (арк.с. 18), термін дії публічної комерційної пропозиції: початок - 01.07.2022; кінець - 31.12.2022.
Відповідно до додаткової угоди №2-60АР200-98648-22 від 30.11.2022 року (арк.с. 19) Сторони дійшли згоди продовжити дію договору на 2023 рік.
Відповідно до додаткової угоди №3-60АР200-98648-22 від 20.04.2023 року (арк.с. 20) Сторони дійшли згоди припинати дію Договору 30.04.2023 року.
Відповідно до Комерційної пропозиції, для Споживача по площадці вимірювання, віднесеній у встановленому порядку до групи “Б”, вартість за розрахунковий період визначається як: Вф= Vф х (Ц + М +Тосп), де Вф - вартість фактично місячного обсягу електричної енергії у розрахунковому місяці постачання, грн. без ПДВ.; Ц-середньозважена ціна закупівлі електричної енергії, що фактично склалася для Постачальника на ринку “на добу наперед” та внутрішньодобового ринку, така ціна зазначається на сайті Оператора ринку, ціна закупівлі електричної енергії включає всі обов`язкові податки (крім ПДВ, що обліковується окремо), збори та платежі, що передбачені законодавством та іншими нормативно-правовими актами; Vф- фактичний обсяг постачання електричної енергії місяця постачання; М-послуги постачальника електроенергії, що складає 90,00 грн./МВт*год.; Тосп- тариф на послуги з передачі електричної енергії, який встановлюється Регулятором.
Відповідно до Комерційної пропозиції Споживач здійснює поетапну оплату протягом розрахункового місяця, остаточний розрахунок повинен здійснити безготівковими коштами не пізніше ніж до 15 числа місяця, що слідує за розрахунковим.
На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача:
- у грудні 2022 року 72 418 кВт.год. електроенергії на загальну суму 336 445,63 грн, що   підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ382142683 від 31.12.2022;
-  у січні 2023 року 83 334 кВт.год. електроенергії на загальну суму 385 957,09 грн, що   підтверджується актом приймання-передачі електроенергії  №1X383020116 від 31.01.2023;
- у лютому 2023 року 84 359 кВт.год. електроенергії на загальну суму 359 241,79 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383042556 від28.02.2023;
-  у березні 2023 року 95 955 кВт.год. електроенергії на загальну суму 429 340,28 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383061904 від31.03.2023; 
- у квітні 2023 року 99 164 кВт.год. електроенергії на загальну суму 400 121,98 грн, що   підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383084042 від 30.04.2023.
Зазначені акти було підписано Сторонами без зауважень за допомогою Електронного підпису.
Відповідачем 28.07.2023 року було частково сплачено обсяг спожитої електричної енергії в грудні 2022 року в сумі 73 098,55 грн, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за Договором про постачання електричної енергії споживачу року в сумі  1 838 008,22 грн (263 347,08 грн залишок боргу за грудень 2022 року + 1 574 661,14 грн боргу за січень 2023 - квітень 2023).
Після звернення Позивачем до суду, Відповідачем було здійснено платежі, якими погашено суму основного боргу у розмірі 75000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №504510934 від 13.09.2023 року на суму 35000,00 грн та №508417938 від 09.10.2023 року на суму 30000,00 грн (арк.с. 50, 51), внаслідок чого заборгованість Відповідача складає 1 763 008,22 грн. 
У разі несвоєчасної оплати обумовлених даним договором платежів, Постачальник електричної енергії проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення пені у розмірі 0,5% за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування (Комерційна пропозиція, яка є Додатком 2 до Договору).
Згідно з розрахунком Позивача сума пені складає 402100,54 грн, яка нарахована за кожним актом окремо за періоди 16.01.2023 по 16.07.2023, з 16.02.2023 по 16.08.2023, з 16.03.2023 по 05.09.2023, з 17.04.2023 по  05.09.2023, з 16.05.2023 по 05.09.2023.  
На підставі ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу суму 26475,57 грн 3% річних, яка нарахована за періоди з 16.01.2023 по 05.09.2023, з 15.02.2023 по 05.09.2023, з 16.03.2023 по 05.09.2023, з 17.04.2023 по 05.09.2023, з 16.05.2023 по 05.09.2023 та 26823,70 грн інфляційних втрат за період лютий - серпень 2023 року.                    
Нараховані Позивачем 3% річних та інфляційні втрати відповідають вимогам чинного законодавства.
Доказів погашення суми позову у повному обсязі  Відповідач на час розгляду справи суду не надав.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України ,колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанцїі в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що  на виконання умов укладенного між сторонами Договору, Позивач передав у власність Відповідача:
- у грудні 2022 року 72 418 кВт.год. електроенергії на загальну суму 336 445,63 грн, що   підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ382142683 від 31.12.2022;
-  у січні 2023 року 83 334 кВт.год. електроенергії на загальну суму 385 957,09 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії  №1X383020116 від 31.01.2023;
- у лютому 2023 року 84 359 кВт.год. електроенергії на загальну суму 359 241,79 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383042556 від28.02.2023;
-  у березні 2023 року 95 955 кВт.год. електроенергії на загальну суму 429 340,28 грн, що підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383061904 від31.03.2023; 
- у квітні 2023 року 99 164 кВт.год. електроенергії на загальну суму 400 121,98 грн, що   підтверджується актом приймання-передачі електроенергії №ТГ383084042 від 30.04.2023. Акти було підписано Сторонами без зауважень за допомогою Електронного підпису. В свою чергу, Відповідачем 28.07.2023 року було частково сплачено обсяг спожитої електричної енергії в грудні 2022 року в сумі 73 098,55 грн, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за Договором про постачання електричної енергії споживачу року в сумі  1 838 008,22 грн (263 347,08 грн залишок боргу за грудень 2022 року + 1 574 661,14 грн боргу за січень 2023 - квітень 2023). В подальшому, після звернення Позивачем до суду, Відповідачем було здійснено платежі, якими погашено суму основного боргу у розмірі 75000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №504510934 від 13.09.2023 року на суму 35000,00 грн та №508417938 від 09.10.2023 року на суму 30000,00 грн (арк.с. 50, 51), внаслідок чого заборгованість Відповідача складає 1 763 008,22 грн.
Предметом апеляційного оскрарження є висновки суду першої інстанції в частині визнання судом першої інстанції правильними нарахування Позивачем 26475,57 грн 3% річних, яка нарахована за періоди з 16.01.2023 по 05.09.2023, з 15.02.2023 по 05.09.2023, з 16.03.2023 по 05.09.2023, з 17.04.2023 по 05.09.2023, з 16.05.2023 по 05.09.2023 та 26823,70 грн та зменшення пені лише до 50 % відсотків.
Вирішуючи питання щодо правильності обрахунків3% річних, яка нарахована за періоди з 16.01.2023 по 05.09.2023, з 15.02.2023 по 05.09.2023, з 16.03.2023 по 05.09.2023, з 17.04.2023 по 05.09.2023, з 16.05.2023 по 05.09.2023 та 26823,70 грн колегія суддів виходить з наступного:
Відповідно до частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заявами по суті справи, відповідно до частини 2 статті 161 Господарського процесуального кодексу України, є : позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
З тексту позовної заяви та відзиву на позовну заяву вбачається, що сторонами не оспорюється правильність обрання в зазначених заявах по суті суми боргу, щодо якої здійснюється обрахунок 3% річних та періодів:  
336 445,63 за періодз з 16.01.2023 по 05.09.2023 кількість днів прострочення 193 385 997,09 за період з 16.02.2023 по 05.09.2023, кількість днів прострочення 202 359 241,79 за період з 16.03.2023 по 05.09.2023, кількість днів прострочення 174 429340,28 за період з 17.04.2023 по 05.09.2023, кількість днів прострочення 142 та 400 121,98 за період з 16.05.2023р. по 05.09.2023р. кількість днів прострочення 113, відповідно.
Здійснивши власний перерахунок, колегія суддів встановила наступні розміри 3% річних у вказаний період на зазначені суми заборгованості: 
336 445.63*3/100/365*193 = 5  337.04 грн.
385 957.09*3/100/365*202 = 6407.95 грн.
359 241.79*3/100/365*174 = 5137.65 грн
429 340.28*3/100/365*142 = 5010.93 грн. 
400 121.98*3/100/365*113 = 3716.20 грн, які , в свою чергу повністю збігаються з даними, наведеними позивачем у своїй позовній заяві.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 з-поміж іншого зазначив, що "концепція негативного доказу", закріплена у частині десятій статті 81 ГПК України, не може тлумачитися так, що певна обставина вважається доведеною, допоки інша сторона її не спростувала, оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. За загальним правилом, тягар доведення обставин, які є підставою позову, покладається на позивача.
Такий висновок Верховного Суду, на думку позивача, обмежує механізм захисту його прав у відносинах з державним органом, яким в цьому разі є ДПС України, оскільки саме податковим органом здійснювався розрахунок коефіцієнта пропорційності на підставі наявних в цього органу даних та які він відмовився надати не зважаючи на вжиті позивачем заходи для отримання необхідної інформації, в тому числі витребування такої інформації ухвалою суду.
Відповідні доводи апеляційної скарги : « … судом першої інстанції взагалі не було взято до уваги розрахунки Відповідача, що були наведені ним у відзиві на позовну заяву в частині правильності обрахунку Позивачем процентів (3% річних) та обрахунку розрахунок еуми боргу з урахуванням індексу інфляції за січень 2023, в яких за допомогою математичних операцій Відповідачем було доведено помилковість розрахунку 3% річних та розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції, внаслідок чого з Відповідача були додатково стягнуті грошові кошти, внаслідок усунення суду першої інстанції від перевірки доведеності заявлених позовних вимог доказами у справі та ігнорування пояснень та розрахунків, які були надані Відповідачем.
В даному випадку, судом першої інстанції було допущено перевагу доказів наданих однією стороною (Позивачем) над доказами та розрахунками наданими іншою стороною у спорі (Відповідачем), чим судом було допущено порушення норм процесуального права, а саме вимог положень статті 86 ГПК України в частині дотримання правил оцінки доказів.
Таким чином, судом першої інстанції було допущено порушення застосування норм матеріального права, яке полягало в незастосуванні положень нормативно-правового акту, що підлягали застосуванню, оскільки такими положеннями врегульовані спірні відносини між сторонами по справі, що відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 277 ГПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції'.
Наслідком незастосування до спірних правовідносин норм матеріального права, які наведені вище, стало порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема положень частини 2 статті 86 ГПК України, що полягало в наступному:
Згідно ч. 2 ст. 86 ГПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною,, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Тлумачення змісту ст. 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Також Верховний Суд неодноразово у своїх постановах наголошував, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саму ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо…» відхиляються як такі, що не містять в собі обгрунтувань, як б могли бути перевірені судом апеляційної інстанції на їх правильність.
Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Штрафними санкціями, відповідно до частини першої статті 230 ГК, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Як встановив місцевий господарський суд, та що не заперечує відповідач  належний до сплати розмір пені становить 402 100,54 грн
Визначивши належний до стягнення розмір пені місцевий господарський суд виснував про можливість зменшення пені до 201 050,27  грн (зменшення її розміру на 50%). 
Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до статті 233 ГК, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
       Аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК (справедливість, добросовісність, розумність), та з дотриманням правил статті 86 ГПК, на власний розсуд, за внутрішнім переконанням, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Отже питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 ГПК за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статей 551 ЦК та 233 ГК, неодноразово викладався     Верховним Судом у постановах, зокрема від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020 у справі №925/605/18, від 17.03.2020 у справі №925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20.
У постановах від 12.06.2019 у справі №904/4085/18 та від 09.10.2019 у справі №904/4083/18 Верховний Суд також зазначив, що зменшення розміру пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
Необхідно зауважити, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).
Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/17.
Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.
Господарський суд повинен об`єктивно комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.
При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК та 233 ГК щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (аналогічні правові висновки наведено в постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, на неврахування висновків у якій посилається позивач у своїй касаційній скарзі).
Застосоване у статті 551 ЦК та статті 233 ГК словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Натомість, вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №917/686/19, від 26.02.2020 у справі №922/1608/19, від 15.04.2020 у справі №922/1607/19, від 04.10.2021 у справі №922/3436/20, від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21).
          Верховний Суд в своїй постанові від 13 березня 2024 року у справі виснував, що всі вищезазначені висновки Верховного Суду щодо застосування статті 551 ЦК та статті 233 ГК є загальними (універсальними) для правовідносин про стягнення неустойки, однак результат їх застосування може бути різним (наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки) в залежності від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі.
Вирішуючи у цій справі питання зменшення розміру пені місцевий господарський суд, дослідивши надані Відповідачем докази та аргументи сторін, дійшов висновку про наявність обставин, які мають істотне значення у справі та наявність підстав для зменшення пені на 50%, що пов`язується із воєнним станом у країні та впливом війни на господарську діяльність Відповідача.
Таким чином твердження апелянта про те, що : « … Так, відповідно до листа Торгово - промислової палати України (далі -ТПП) від 28.02.2022 року, вих.№2024/02.0-7.1 визнано військову агресію Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами з 24.02.2022 року. Згідно зазначеного листа, ТПП засвідчує форс мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години зо хвилин 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Воєнний стан, запроваджений Указом Президента України № 64/2022 з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, одночасно призвів до складних умов господарської діяльності Відповідача.
При цьому, при укладенні Договору, сторонами в розділі 13 Договору під назвою «Форс-мажорні обставини» було визначено наступне:
« 13.1. …
… неврахування того, що виконання умов Договору між сторонами здійснювалося ними під час дії форс-мажорних обставин, які були відомі як Позивачу так і Відповідача, оскільки необхідності в повідомленні про існування загальновизнаних обставин здійснення агресії проти держави України між Сторонами Договору не існувало.
Отже, з урахуванням вищенаведених положень Договору, укладеного між Сторонами, та положень статті 617 Цивільного кодексу України, положень частини 2 статті 218 та частини 4 статті 219 Господарського кодексу України судом до Відповідача не мало б бути застосовано застосування штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, визначеної в Комерційній пропозиції, яка є Додатком 2 до Договору.
Натомість, судом першої інстанції виключно зменшено розмір нарахованої Позивачем пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань та оскаржуваним судовим рішенням покладено на Відповідача необхідність сплат пені в розмірі 201050,27 гривень, що стало наслідком незастосування судом першої інстанції положень статті 617 Цивільного кодексу України, положень частини 2 статті 218 та частини 4 статті 219 Господарського кодексу України та неповним встановленням судом фактичних обставин справи в частині визначення Сторонами в Договорі умов настання відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань, та зокрема визначення Сторонами умов застосування такої відповідальності…»  є намаганнями апелянта переконати суд апеляційної інстанції зменшити розмір пені до ще меншого розміру на підставі доказів і обставин справи, які вже слугували підставою для зменшенння судом першої інстанції пені до 50%.
Колегія судів зауважує, що зменшення пені     на 50% жодним чином не нівелює значення пені, як відповідальності за порушення зобов`язання, адже одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань. Так, Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 вказав, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Правова позиція щодо наведеного викладена в постанові Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №911/682/21.
Ураховуючи вищевикладене у цій постанові, проаналізувавши судові рішення Верховного Суду, правові висновки щодо застосування статті 551 ЦК та статті 233 ГК, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що застосування судом вказаних норм права не суперечить жодному з вказаних скаржником висновків суду касаційної інстанціїЗастосування судом положень статей 233 ГК та статті 551 ЦК у цій справі залежало виключно від встановлених і доведених обставин конкретної справи, а також оцінки наданих до суду доказів, що входило в предмет доказування та формувало фактично-доказову базу.
Щодо доводів апеляційної скарги на додактове рішення, колегія суддів вставила наступні фактичні обставини і відповідні їм правовдіносини:
Згідно зі статтею 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі – Закон №    5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Пункт 4 частини першої статті 1 Закону №5076-VI визначає, що договір про надання правничої допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а                     клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону №5076-VI).
Згідно зі статтею 30 Закону №     5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Адвокатський гонорар може існувати у двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).
Колегія суддів констатує, що умовами пунтку 4 Додаткової угоди № 7 до Договору про надання юридичних послуг № 38А200-4918-21 від 01.11.2021р. від 05.09.2023р. сторони виначили, що загальна вартість послуг, що надаються Виконавцем за умовами даної Додаткової угоди розраховується на підставі узгодженої сторонами розміру погодиної ставки вартості роботи адвокатами Виконавця, яка складає 3 000 (три тисячі гривень) гор.00 коп. за годину та виходячи із фактичного обсягу наданих послуг .
Фактичний обсяг наданих послуг визначається Сторонами в актах наданих послуг (а.с. 31) 
Враховуючи вищевикладене, умовами пунтку 4 Додаткової угоди № 7 до Договору про надання юридичних послуг № 38А200-4918-21 від 01.11.2021р. визначена погодина форма оплати. 
Діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач не звертався до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про зменшенян розміру витрат на професійну правничу допомогу
На підтвердження фактичного обсягу наданих послуг, позивачем подано акт надання послуг від 10.11.2023 на суму 34500,00 грн (арк.с. 98) та звіт про фактично надані послуги за Додатковою угодою №8 від 05,09.2023 до Договору про надання юридичних послуг №38А200-4918-21 від 01.11.2021 р.за період (05.09.2023 - 09.11.2023) (а.с. 99), відповідно до якого виконавцем витрачено 11,5 людиного годин на наступні послуги:
06.09.2023 - Васільєв В.О. - Підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за Договором на постачання природного газу (Відповідач - Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Криворіжгаз” (код ЄДРПОУ 03341397)) у зв`язку із неналежним виконанням грошових зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживачу №60АР200-98648-22 від 11.07.2022. Підготовка додатків до позовної заяви, здійснення розрахунків заборгованості та штрафних санкцій - 5,50 год.;
05.10.2023 - ОСОБА_1 - участь у судовому засіданні по справі №904/4953/23 - 2,00 год.;
13.10.2023 - ОСОБА_1 - підготовка відповіді на відзив по справі №904/4953/23 - 2,00 год.;
09.11.2023 - ОСОБА_1 - участь у судовому засіданні по справі №904/4953/23 - 2,00 год.
Всього витрачено 11,50 годин.
Колегія суддів констатує, що позовна заява складене на восьми аркушах (а.с 1-8), а відповідь на відзив, відоповідно на двох акрушах (а.с. 57). Участь в судових засіданнях 05.10.2023р.;13.10.2023р. та 09.11.2023р. підтверджується протоколами судових засідань.
Враховючи характер спірних правовідносин та об`єми заяв по суті, підготовлених і поданих від імені позивача, підвтерджена участь предсатвника в судових засіданнях, колегія суддів не вбачає підстав для ще більшого зменшення витрат на професійну правничу допомогу до повної відмови в їх задоволені, як того вимагає в  апеляційній скаргі відповідачі і погоджується з висновком суду першої інстанцїі про те, що в конктексті даного спору, обсягів доказової бази, співрозмірним є  стягнення 17000,00 грн на професійну правинчу допомогу.
Доводи позивача, викладені в його відзиві на апеляційну скаргу на додактове рішення приймаються до уваги колегією суддів як такі, що відповідають фактичним обставинам справи. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2023 у справі №904/5130/23 підлягають залишенню без змін, а апеляційні скарги Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Дніпропетровськгаз” на них, відповідно, підлягають залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 51601,88 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2023 у справі №904/4953/23 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2023 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2023 у справі №904/4953/23 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 51 601,88 грн покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "КРИВОРІЖГАЗ".
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови  складено 02.08.2024.

Головуючий суддя                                                            М.О. Дармін

Суддя                                                                                          І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                          О.В. Чус