Єдиний унікальний номер 760/21829/23
Апеляційне провадження № 33/824/4100/2024

 
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
____________________________________________________________________
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
12 серпня 2024 року суддя Київського апеляційного суду Журба С.О., вирішуючи питання про поновлення строку на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року, прийняту відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, 05.08.2024 року ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року. 
В апеляційній скарзі апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду першої інстанції. В обґрунтування клопотання апелянт зазначив, що про навність оскаржуаної постанови він дізнався 23.07.2024 року з ЄДРСР. 
Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу, вважаю, що клопотання про поновлення  строку на оскарження постанови суду не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала разом з доданими до неї матеріалами, виходячи з наступного.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення чітко встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.  Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причини на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом в кожному конкретному випадку з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Так, із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була винесена Солом`янським районним судом міста Києва 10 липня 2024 року.  В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови він дізнався лише 23.07.2024 року.       В той же час, навіть при обрахуванні початку строку на апеляційне оскарження з дати  отримання копії оскаржуваної постанови, такий строк все одно закінчився 02.08.2024 року, тоді як апеляційну скаргу було направлено до суду 05.08.2024 року. 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосереднього, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання
У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, справа «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України». При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.
Враховуючи викладене, а також те, що наведені апелянтами доводи в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови не були належним чином підтверджені, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала, як така, що подана після закінчення строку, визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП, а апеляційний суд не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року.
Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами - повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                              С.О. Журба