Постанова
Іменем України
19 вересня 2024 року
м. Київ
справа № 754/5506/22
провадження № 51-448км24
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
засудженої                                                ОСОБА_5 ,
захисників                                                 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурора                                                    ОСОБА_8 ,          
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засуджених ОСОБА_9 і ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року в кримінальному провадженні № 62022100120000059 за обвинуваченням 
ОСОБА_9 ,  
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя 
АДРЕСА_1 ), раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК), і
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Дмитрівки Кілійського району Одеської області, жительки АДРЕСА_1 ), раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1.       За вироком Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року засуджено:
ОСОБА_9 - за ч. 1 ст. 357 КК на 2 роки обмеження волі; за ч. 4 ст.185 КК на 6 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_9 остаточне покарання - 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 54 КК позбавлено ОСОБА_9 спеціального звання старший лейтенант поліції;
ОСОБА_5 - за ч. 4 ст.185 КК на 5 років позбавлення волі. 
2.       Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року зазначений вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінено в частині призначеного їй покарання. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 рокита з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу. В решті вирок стосовно ОСОБА_10 і ОСОБА_5 залишено без змін.
3.       Згідно з вироком ОСОБА_9 , обіймаючи посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 2 (з обслуговування житлового масиву «Троєщина») Деснянського УП ГУНП у м. Києві, будучи працівником правоохоронного органу, відповідно до займаної посади постійно здійснюючи функцію представника влади та виконуючі організаційно-розпорядчі функції, умисно, з метою незаконного особистого збагачення, використав надану йому владу та службове становище і пов`язані з цим можливості та, перебуваючи 04 березня 2022 року приблизно о 12:00 у АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для з`ясування обставин його смерті, таємно викрав офіційні документи - банківські картки №  НОМЕР_1 та №  НОМЕР_2 , які були оформленні на ім`я померлого, а також його мобільний телефон  невстановленої марки з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна». 
4.       У другій половині цього ж дня у точно не встановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого проживання в кв.  АДРЕСА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою із своєю дружиною ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, який введено із 05:30 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 
2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» строком на 
30 діб,  керуючись корисливим мотивом, за допомогою мобільного телефону здійснили заміну пін-коду на викрадених банківських картках ОСОБА_11 та вчинили крадіжку належних йому грошових коштів на загальну суму 
135 049,19 грн, зокрема шляхом кількаразового зняття ОСОБА_5 грошових коштів із банкоматів АТ КБ «ПриватБанк» у період з 06 по 12 березня 2022 року.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
5.       У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить судові рішення щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_5 змінити, перекваліфікувати їх дії з ч. 4 ст. 185 КК на ч. 2 ст. 185 КК і звільнити їх від відбування покарання за цим законом з випробуванням на підставі положень ст. 75 зазначеного Кодексу. Вважає, що дії засуджених отримали неправильну кримінально-правову оцінку за ознакою вчинення їх в умовах воєнного стану, оскільки такий стан не було використано ними для вчинення злочину. До того ж цей злочин вчинено ними до внесення змін до ст. 185 КК, які встановили відповідальність за таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Також вказує на відсутність постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, зокрема, яка б підтверджувала повноваження прокурора на об`єднання кримінальних проваджень. Крім того, на думку захисника, ОСОБА_5 не набула статусу підозрюваної та обвинуваченої, оскільки повідомлена про підозру після завершення досудового розслідування.
Позиції інших учасників судового провадження
6.       У засіданні суду касаційної інстанції засуджена ОСОБА_5 та захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу останнього.
7.       Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги.
Мотиви Суду
8.       Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
9.       За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
10.   Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
11.   За змістом касаційної скарги обґрунтованість засудження ОСОБА_9 та ОСОБА_5 не оспорюється, як і встановлені судом та викладені у вироку фактичні обставини вчинених ними кримінальних правопорушень. Також не заперечується правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 357 КК.
12.   Стосовно доводів у касаційній скарзі про неправильну кваліфікацію дій засуджених за кваліфікуючою ознакою ч. 4 ст. 185 КК «крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану», то вони є безпідставними. Так, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указом Президента України від 07 лютого 2023 року 
№ 2915-ІХ «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на території України діє воєнний стан, диспозиція ч. 4 ст. 185 КК передбачає відповідальність за вчинення крадіжки у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, а ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вчинили крадіжку коштів із банківських карток потерпілого в період з 04 по 12 березня 2022 року, тобто у період дії воєнного стану на території України.
13.    Згідно з висновком щодо застосування ч. 4 ст. 185 КК за кваліфікуючою ознакою «вчинення злочину в умовах воєнного або надзвичайного стану», викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 січня 2024 року (справа № 722/594/22, провадження № 51-3186кмо22), за ч. 4 ст. 185 КК кримінальна відповідальність передбачена за вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного або надзвичайного стану на території, на якій він введений. А «вчинення злочину з використанням умов воєнного стану» (п. 11 ч. 1 ст. 67 КК) як обставина, що обтяжує покарання, може бути врахована судом лише в аспекті індивідуалізації кримінальної відповідальності. Відтак відсутність ознак використання умов воєнного стану для крадіжки не виключає факту її вчинення в таких умовах.
14.   Також, оскільки цей злочин носив продовжуваний характер, він правильно кваліфікований судом за ознакою ч. 4 ст. 185 КК «вчинений в умовах воєнного стану» як такий, що закінчився 12 березня 2022 року, коли відбулося останнє зняття грошових коштів із банківської картки потерпілого, тоді як Закон України від 03 березня 2022 року № 2117-IX«Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», яким запроваджено кримінальну відповідальність за крадіжку, вчинену в умовах воєнного стану, набрав чинності 07 березня 2022 року. 
15.   Для продовжуваних злочинів характерним є неспівпадіння моменту закінчення складу злочину і моменту фактичного завершення протиправних дій. Закінченням продовжуваного злочину є момент вчинення останнього із запланованих злочинних діянь і досягнення тієї єдиної мети, якої прагнув винний.
16.   Отже, за встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_9 і ОСОБА_5 отримали правильну кримінально-правову оцінку за ч. 4 ст. 185 КК, а покарання їм призначено відповідно до вимог статей 50, 65 КК.
17.   Стосовно незгоди захисника з ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року, якою територіальну підсудність цього кримінального провадження визначено Деснянському районному суду м. Києва, колегія суддів зауважує, що згідно з ч. 5 ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) спори про підсудність між судами не допускаються. Зазначена ухвала постановлена в порядку ч. 2 ст. 34 КПК і оскарженню не підлягає. Тож, виконуючи вимоги кримінального процесуального закону, місцевий суд обґрунтовано прийняв справу до свого провадження. 
18.   Відхиляючи доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_5 не отримала статусу підозрюваної, а згодом обвинуваченої у цьому кримінальному провадженні через те, що була повідомлена про підозру після завершення досудового розслідування щодо ОСОБА_9 , суд цілком підставно вказав на те, що строк досудового розслідування обчислюється днями, а не годинами, повідомлення ОСОБА_5 про підозру і звернення з обвинувальним актом до суду відбулися в межах строків досудового розслідування, визначених ст. 219 КПК.
19.   Усупереч наведеному в касаційній скарзі матеріали провадження містять відповідні процесуальні документи на підтвердження повноважень прокурора ОСОБА_12 .
20.    Суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційні скарги захисників обвинувачених, належним чином перевірив викладені у них доводи, які за змістом аналогічні доводам у касаційній скарзі захисника ОСОБА_7 , погодився з висновками суду першої інстанції та мотивами прийнятого ним рішення і законно й обґрунтовано постановив залишити цей вирок без змін, із чим погоджується також колегія суддів касаційного суду. 
21.   Таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би впливали на остаточність ухвалених у цьому кримінальному провадженні судових рішень та були безумовними підставами для їх зміни чи скасування, під час касаційного провадження не встановлено.
22.   На підставі вищенаведеного Суд дійшов висновку, що касаційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а вирок та ухвалу стосовно ОСОБА_9 і ОСОБА_5 слід залишити без зміни.

 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів 
ухвалила:
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_9 і ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                 ОСОБА_3