Справа № 161/11220/24  Провадження №33/802/530/24 	Головуючий у 1 інстанції:Гринь О. М. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2024 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 - адвоката Носкова Олександра Миколайовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком 30 годин.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05 червня 2024 року близько 19:30 год. за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння принижував нецензурною лайкою, образливо чіплявся погрожував фізичною розправою в присутності малолітньої дитини, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Не погоджуючись із такою постановою судді Носков О.М. подав апеляційну скаргу в якій вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом, неповно та необ`єктивно, з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимог законодавства. Просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог Носков О.М. вказує про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Звертає увагу і на те, що аудіо - запис розмови, між ніби то ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був увімкнений останньою в судовому засіданні та на якому було чути відверті погрози зі сторони ніби то ОСОБА_1 не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки з останнього не можливо встановити та ідентифікувати особу, яка погрожує, а тому аудіо-запис не може бути підтвердженням того, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство. Більше того, зазначає, що вищевказаний аудіо-запис не був приєднаний до матеріалів справи, а був лише ввімкнений з мобільного телефону ОСОБА_2 .
Разом з тим, зазначає, що конфліктні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли, з тих підстав, що на даний час в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Так як шлюбні відносини фактично припинені у ОСОБА_1 із ОСОБА_2 відбувся конфлікт (сварка) на підставі непорозуміння щодо поділу спільного майна подружжя.
ОСОБА_1  та його захисник Носков О.М., а також потерпіла ОСОБА_2  будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи телефонограмою (а.с. 31), в судове засідання 05.08.2024 року не з`явилися, і при цьому жодних заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подавали.
Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги положення ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає, що справу можливо розглядати у відсутності ОСОБА_1 та його захисник Носкова О.М., а також потерпілої ОСОБА_2 .
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, доходжу до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство (п. 14 ч.1 ст.1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Таким чином, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема, умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 або ч.2 ст.173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ №210018 від 05.06.2024 року, ОСОБА_1 , 05 червня 2024 року близько 19:30 год. за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння принижував нецензурною лайкою, образливо чіплявся погрожував фізичною розправою в присутності малолітньої дитини, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.1).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій та є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст.251 КУпАП.
Викладені у протоколі обставини підтверджуються: письмовою заявою потерпілої ОСОБА_2 від 05.06.2024 року (а.с.3); письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 05.06.2024 року (а.с.4); рапортом про прийняття 05.06.2024 року виклику від ОСОБА_2 зі служби "102" з приводу домашнього насильства ( а.с.5); формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (а.с.6-9); копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА№394030 від 05.06.2024 року (а.с.10).
Окрім того, в суді першої інстанції потерпілою ОСОБА_2 було увімкнено звукозапис розмови ОСОБА_1 з якої було чути відверті погрози з його сторони на адресу ОСОБА_2 .
Твердження сторони захисту про те, що вищезазначений аудіо - запис, не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки з останнього не можливо встановити та ідентифікувати особу, яка погрожує, є непереконливими, оскільки оцінюючи пояснення потерпілої ОСОБА_2 і увімкнений нею у суді першої інстанції аудіо - запис як доказ у справі з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність цього доказу - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цьому доказу.
Разом з тим, слід звернути увагу і на те, що у ЄДРСР наявна постанова у справі №161/6541/24 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Поведінка ОСОБА_1 у даному конкретному випадку істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин в родині, адже характер та інтенсивність його дій, що встановлено місцевим судом з пояснень потерпілої ОСОБА_2 , безумовно спричинили їй емоційну невпевненість, побоювання за свою безпеку та нездатність захистити себе за ознакою статі, та як наслідок завдали психічної шкоди здоров`ю.
Відтак, доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію захисника слід розцінювати як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки він вчинив умисне насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , з якою він проживає в одному будинку, конфлікт, в ході якого перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння принижував нецензурною лайкою, образливо чіплявся, погрожував фізичною розправою в присутності малолітньої дитини, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції
Стягнення ОСОБА_1 накладено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої складено протокол - ОСОБА_1 - адвоката Носкова Олександра Миколайовича залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2024 року, щодо ОСОБА_1  - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Копію постанови, у відповідності до ст. 295 КУпАП, протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено.

Суддя
Волинського апеляційного суду В.А. Подолюк