ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
19 червня 2024 року
м. Харків
справа № 642/1489/23
провадження № 22-ц/818/1286/24
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря - Львової С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цтвільну справу за позовом ОСОБА_1  до Харківської міської ради, третя особа - Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року, постановлене суддею Пашнєвим В.Г., 
В С Т А Н О В И В :
У березні 2023 року ОСОБА_1   звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті її чоловіка, який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що  ІНФОРМАЦІЯ_1  помер її чоловік  ОСОБА_2 , після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0701 га, кадастровий номер 6310137200:06:032:0001, (цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які належали йому на праві приватної власності. 11.01.2014 року за її заявою про прийняття спадщини Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі №55583903, після смерті ОСОБА_2 . 08.06.2021 року їй було видано Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 , але відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0701 га, кадастровий номер 6310137200:06:032:0001, (цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 08.06.2021 нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальних дій з причини: «що вказана земельна ділянка належить гр. ОСОБА_2 , співвласником цієї земельної ділянки є гр. ОСОБА_1 на підставі спільної сумісної власності без визначення часток кожної з них, тому нотаріальна контора не має змоги визначити склад спадкового майна, а саме частку померлого у вказаній земельній ділянці» у зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради Харківської області, третя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом - задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності у порядку спадкування на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:06:032:0001, площею 0,0701 га. (701 кв.м.), розташовану за адресою : АДРЕСА_1 , яка належала на праві сумісної власності у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка, - ОСОБА_2 , на підставі:
•державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 823650,
•державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 823651,
•додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 823651 «Список співвласників земельної ділянки державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 823650.
Стягнуто з Харківської міської ради Харківської області на користь держави судовий збір у розмірі 4 110 (чотири тисячі сто десять) грн. 05 коп.
В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги обґрунтовуються порушеннями чинного законодавства у сфері спадкування виключно з боку державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції України у Харківській області, зокрема позивач зазначає, що всупереч приписам ст. 70 Сімейного Кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України нотаріус не врахував, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Внаслідок чого, нотаріус дійшов невірного висновку, що склад спадкового майна невизначений. Окрім цього, нотаріусом не застосовано Методичні рекомендації щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя (схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009), якими врегульовано питання щодо видачі свідоцтв на право на спадщину та право власності в спільному майні подружжя. За загальним правилом частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, підлягає виділу та не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя. Водночас заслуговує на увагу п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у якому зазначається, що «частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця». Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018 у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18) наявний висновок про те, що визначення судом частки подружжя в праві спільної сумісної власності на нерухоме майно за померлими не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки в такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. З наведеного вбачається, що презумпція рівності часток у праві спільної власності може бути спростована договором або рішенням суду лише за життя співвласників. Після смерті одного зі співвласників вона стає неспростовною. Вказує, що судом підтверджено порушення приписів законодавства виключно збоку нотаріальних органів, наслідком стало постановлення незаконної відмови у вчиненні нотаріальної дії. Разом з цим, суд помилково погоджується з позивачем, що єдиною можливістю оформити право власності на спадкове майно є визнання права власності у судовому порядку, що суперечить приписам законодавства у сфері нотаріату. Так, статтею 50 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Наголошує, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22.09.2021 по справі № 227/3750/19 зазначив: визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту. Вважає, що позовна вимога про визнання права власності на об`єкт нерухомості в порядку спадкування за позивачем підміняє собою вчинення відповідної нотаріальної дії. Вказує, що у разі скасування відмови у вчиненні нотаріальної дії, позивач має право на повторне звернення до нотаріального органу з метою оформлення права власності на спадкове майно. Звертає увагу, що Харківська міська рада не порушувала прав позивача, не чинила перешкод в реалізації цивільних прав та обов`язків стосовно подання заяви до нотаріальних органів в порядку та у строки, встановлені чинним законодавством. Крім цього, Харківська міська рада не зверталась до суду із заявою про визнання спадкового майна, що залишилось після смерті спадкодавця відумерлою спадщиною. Зауважує, що відмова у вчинені нотаріальної дії не зумовлена об`єктивною неможливості її вчинити, мова йде саме про порушення приписів чинного законодавства з боку нотаріуса. Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що саме нотаріальний орган чинить перешкоди в оформленні законного права позивача на оформлення спадщини. Стосовно судового збору зазначає, що правовідносини щодо неможливості оформити право на частину спадкового майна, які є предметом розгляду справи, виникли не з вини Харківської міської ради, з урахуванням відсутності доказів порушення та оспорювання прав позивача з боку Харківської міської ради, і те, що Харківська міська рада не зверталась із заявою про визнання спадщини відумерлою стосовно спадкового майна у цій справі, відсутні підстави для покладення на Харківську міську раду судових витрат у розмірі сплаченого позивачем судового збору.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно  ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що для подальшого утримання та збереження майна позивачу необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на вказану земельну ділянку в судовому порядку, не існує.
Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з вказаним висновком суду, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що   ОСОБА_2  помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.10.2013 року), після смерті якого відкрилася спадщина яка складалася, у тому числі, із 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0701 га, кадастровий номер 6310137200:06:032:0001, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Право сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:06:032:0001 у ОСОБА_2 та позивача було зареєстровано 21.12.2009 року відповідно до:
-державного акту на право спільної власності на земельну ділянку серія ЯИ № 823650, яка розташована у АДРЕСА_1 площею 0,0701 га, кадастровий номер земельної ділянки 6310137200:06:032:0001, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) виданий на ОСОБА_2 ;
-державного акту на право спільної власності на земельну ділянку серія ЯИ № 823651, яка розташована у АДРЕСА_1 площею 0,0701 га, кадастровий номер земельної ділянки 6310137200:06:032:0001, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) виданий на позивача;
- додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 823651 «Список співвласників земельної ділянки.
Виходячи з вище наведеного частки в праві сумісної власності подружжя на земельну ділянку з кадастровим номером 6310137200:06:032:0001 у позивача та ОСОБА_2 складає по 1/2 відповідно до ч.4 ст. 120 Земельного кодексу України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року.
Позивачка є дружиною померлого, що підтверджується Свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_3 від 29.11.1975 року та відповідною відміткою на сторінці 10 - тої в паспорті серія НОМЕР_4 , виданого Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 11.01.2000 року, та наявними в матеріалах справи.
11.01.2014 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за номером №55583903, після смерті ОСОБА_2 , відповідно до Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №36293546 від 11.01.2014, наявному в матеріалах справи.
Постановою нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори за №1277/0231 від 08.06.2021 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0701 га (кадастровий номер 6310137200:06:032:0001), що залишилось після смерті чоловіка,  ОСОБА_2 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1  у зв`язку з тим, що: «вказана земельна ділянка належить гр. ОСОБА_2 , співвласником цієї земельної ділянки є гр. ОСОБА_1 на підставі спільної сумісної власності без визначення часток кожної з них, тому нотаріальна контора не має змоги визначити склад спадкового майна, а саме частку померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_2 у вказаній земельній ділянці». Крім того відповідно до вказаної постанови, інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає.
Таким чином на теперішній час єдиною спадкоємицею, яка подала заяву про прийняття спадщини є позивач, інші спадкоємці, які прийняли спадщину - відсутні.
Відповідно до положень частини другої ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
У судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті (ст.ст.1217,1218 ЦК України).
Згідно з частиною першою ст.1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
За положеннями ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.
За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до частини третьої ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша ст.1270 ЦК України).
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Така судова практика є сталою.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка, - ОСОБА_2 на частину земельної ділянки в порядку спадкування.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , то право власності на іншу частину, яка не є спадковим майном, а припадає на частку у праві власності, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право спільної власності на земельну ділянку серія ЯИ № 823651 - не може бути визнано за позивачем в порядку спадкування.
За таких обставин, за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності у порядку спадкування, після смерті - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:06:032:0001, розташовану за адресою : АДРЕСА_1 .
Посилання Харківської міської ради на те, що судом не враховано, що відсутні будь-які правові підстави Харківській міській раді відповідати за позовом ОСОБА_1 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21), від 19 січня 2022 року у справі № 280/4/18 (провадження № 61-403св19) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, проте позивач не оскаржуючи дії нотаріуса, звернулась до суду з вказаним позовом, колегія суддів зазначає наступне.
За наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, може відбуватися оскарження нотаріальної дії, відмови у вчиненні нотаріальної дії або ж нотаріального акта.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19) зроблено висновок, що «суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта…Тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що скасування відмови у вчиненні нотаріальної дії само по собі без зобов`язання вчинити певні дії владним органом не є ефективним способом захисту порушеного права та інтересу позивача в даному випадку.
Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням викладеного, оскільки позов задоволено на 50%, то з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подачу позову у розмірі 2055 грн. (4110 х 50%), з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню - 3082,53 грн (6165,07*50%).
Отже, з урахуванням ч. 10 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1027, 53 грн.
Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Харківської міської ради- задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2023 року - змінити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування, після смерті - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину земельної ділянки з кадастровим номером 6310137200:06:032:0001, розташованої за адресою : АДРЕСА_1 .
Перерозподілити судові витрати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 1027, 53 грн.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повни текст постанови складено 28 червня 2024 року.

Головуючий -                                                                Н.П. Пилипчук

Судді -                                                                О.В. Маміна

                                                                       О.Ю. Тичкова