КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110, тел./факс 0 (44) 284 15 77 
e-mail: inbox@kas.gov.ua, inbox@kia.court.gov.ua, web: kas.gov.ua, код ЄДРПОУ 42258617

Унікальний номер справи № 752/15081/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/882/2024	Головуючий у суді першої інстанції - Ольшевська І.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
17 вересня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                         Нежура В.А.,
судді                                              Невідома Т.О., Поліщук Н.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2023 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернулось до суду з позовом до        ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.05.2015 по 01.06.2023 у розмірі 22 957,13 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 531,65 грн, 3% річних - 1 182,74 грн, загалом: 27 671,52 грн.
Свої вимоги обґрунтовувало тим, що з 01.05.2015 і по теперішній час надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у будинку          АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 у цьому будинку. Свої обов`язки по оплаті витрат на утримання будинку й прибудинкової території відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки в добровільному порядку відповідач не сплачує заборгованість, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» звернулось до суду за захистом права, яке вважає порушеним (а.с. 1-3).
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.12.2023 позовні вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 16.11.2016 по 01.06.2023 у розмірі 19 085,75 грн основного боргу, 1 083,61 грн 3% річних, 3 100,62 грн інфляційних витрат. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 28-34).
В апеляційній скарзі, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог за період з 01.05.2015 по 16.11.2016 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказує, що відповідно до рішення КМР від 09.09.2010      № 7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві», у зв`язку з припиненням повноважень Голосіївська РДА м. Києва передало майно (будівлі та споруди) зі свого балансу на баланс КП «Дирекція з управління обслуговування житлового фонду Голосіївського району», в тому числі будинок АДРЕСА_3 .
У подальшому, на підставі рішення КМР від 09.10.2014 КП «Дирекція з управління обслуговування житлового фонду Голосіївського району» перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та з 01.05.2015 підприємство приступило до виконання власними силами послуг з утримання будинків і споруд, які увійшли до житлового фонду, тому і позов було подано про стягнення заборгованості починаючи з 01.05.2015 (а.с. 42-46).
31.01.2024 ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на п.п. 1, 6 ст. 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», зазначає, що апелянт не є належним суб`єктом з надання житлово-комунальних послуг по АДРЕСА_1 .
Окрім того, апелянтом не надано доказів того, що відповідач фактично користувався житлово-комунальними послугами у період з 01.05.2015 по 15.11.2016 (а.с. 86-90).
23.02.2024 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» було подано відповідь на відзив та зазначено, що позивач не є ані управителем, ані балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 , та надає послуги до того часу, поки співвласники зазначеного будинку самостійно не приймуть рішення щодо форми управління (створення ОСББ, обрання управителя), або виконавчий орган місцевої ради не проведе конкурс на управителя (а.с. 95-98).
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Рішення суду оскаржується в частині щодо стягнення заборгованості, що утворилась за період з 01.05.2015 по 15.11.2016, в іншій частині оскаржуване рішення апеляційному перегляду не підлягає.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з наявності укладеного між сторонами договору про надання послуг від 16.11.2016, тому не вбачав підстав для стягнення заборгованості, яка утворилась за період з 01.05.2015 по 15.11.2016. Окрім того, позивачем не надано доказів того, що відповідач користувався його послугами з утримання будинку та прибудинкових територій по АДРЕСА_1 , що він проживав за цією адресою, користувався квартирою та був споживачем послуг.
Але погодитись із таким висновками у повній мірі не можливо з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, утримання будинків та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 здійснює безпосередньо позивач.
16.11.2016 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та ОСОБА_1 було укладено договір № 478 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 7-8).
Також, 16.11.2016 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та ОСОБА_1 було укладено договір № 19 про надання розстрочки по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 9).
У матеріалах справи знаходиться лист № 02/01/05-159 від 14.06.2023 КК «Центр комунального сервісу», в якому зазначено, що згідно ПАК «Нарахування та оплати за житлово-комунальні послуги» у квартирі АДРЕСА_4 , власником особового рахунку є ОСОБА_1 , у квартирі за даними ПАК значиться 0 осіб, житлова площа квартири - 66,70 кв.м., загальна площа квартири - 90,10, квартира - приватизована.
Як зазначено ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Частиною 2 даної статті передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
Абзацом 6) частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що до спільного майна багатоквартирного будинку відносяться приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Частинами 1, 2 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Якщо управитель визначений органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах, ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається на рівні ціни, запропонованої в конкурсній пропозиції переможцем конкурсу. Така ціна протягом строку дії договору управління може змінюватися виключно за погодженням сторін з підстав та в порядку, визначених таким договором.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості, що утворилась за період з 01.05.2015 по 15.11.2016, суд першої інстанції послався на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження проживання відповідача за зазначеною адресою та користування наданими послугами.
Разом з тим, у матеріалах справи міститься лист № 02/01/05-159 від 14.06.2023 КК «Центр комунального сервісу», в якому зазначено, що згідно ПАК «Нарахування та оплати за житлово-комунальні послуги» у квартирі АДРЕСА_4 , власником особового рахунку є ОСОБА_1 , у квартирі за даними ПАК значиться 0 осіб, житлова площа квартири - 66,70 кв.м., загальна площа квартири - 90,10, квартира - приватизована.
Зазначений доказ судом першої інстанції не взято до уваги з підстав того, що з листа не зрозуміло, з якого періоду ОСОБА_1 є власником особового рахунку, тоді як заборгованість позивачем нарахована за період з 01.05.2015 по 01.06.2023.
Однак, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не спростовує факт перебування на праві власності квартири АДРЕСА_4 , але зазначає, що позивачем не доведено фактичне користування зазначеною квартирою.
В той же час, у матеріалах справи міститься копія договору № 19 про надання розстрочки по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги від 16.11.2016, укладений між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» та ОСОБА_1 .
Зі змісту зазначеного договору вбачається, що ОСОБА_1 визнає свої зобов`язання перед кредитором, що виникли у зв`язку з несвоєчасним розрахунком за спожиті житлово-комунальні послуги за весь період їх надання, які станом на 01.10.2016 становлять суму у розмірі 4 146,73 грн (пункт 1.1).
У пункті 1.2 договору встановлено, що кредитор надає боржнику розстрочку по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_5 на суму визначену у п. 1.1 цього договору за умови своєчасного та повного перерахування на розрахунковий рахунок КП «ГІОЦ» та згідно з рахунком на оплату житлово-комунальних послуг всіх сум відповідно до погодженого сторонами в розділі 2 цього договору графіку.
Розділом 2 договору встановлено, що розстрочка заборгованості у сумі 4 146,73 грн, яка утворилась станом на 01.10.2016 надається на 12 календарних місяців (з 01.11.2016 до 01.11.2017) зі щомісячною сплатою у розмірі 345,56 грн.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається. що заборгованість утворилась за період з 01.05.2015 по 01.11.2016, та становить 4 023,65 грн, тобто, на 123,08 грн менше ніж погоджено у договорі № 19 про надання розстрочки по сплаті заборгованості за житлово-комунальні послуги від 16.11.2016.
Перевіряючи надані по справі докази вбачається, що за період з 01.11.2016 до 01.11.2017, як визначено договором № 19 від 16.11.2016 відповідачем сплачено утворену заборгованість у розмірі 4 146,73 грн, яка була нарахована за період з 01.05.2015 по 01.10.2016 (а.с. 6).
З огляду на те, що відповідач визнав наявність утвореної заборгованості за період з 01.05.2015 по 01.10.2016, а також сплатив її у повному обсязі, чим визнав надання позивачем послуг у період до укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, тому суд першої інстанції помилково відмовив у задоволені позову про стягнення заборгованості у визначений строк з підстав недоведеності факту проживання відповідача за зазначеною адресою та користування наданими послугами. У зв`язку із зазначеним, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні з підстав викладених у цій постанові.
Твердження ОСОБА_1 про те, що позивач не є належним суб`єктом з надання житлово-комунальних послуг спростовується діючим укладеним договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та будинкових територій від 16.11.2016, доказів на його оскарження матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» задовольнити частково.
Мотивувальну частину рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року змінити, з підстав викладених у цій постанові.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Суддя-доповідач                                                                                  
 
Судді