УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
08 серпня 2024 року 
м. Київ
справа №400/10778/23
провадження № К/990/30380/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Стародуба О.П., Стеценка С.Г.,
перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2024 у справі № 400/10778/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо встановлення у довідці від 29.05.2023 № 9/1/4405 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, від 29.05.2023 № 9/1/4406 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021, від 29.05.2023 № 9/1/4407 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022, виданих ОСОБА_1 , розмірів надбавки за особливості проходження служби в розмірі 1% (посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років) та премії в розмірі 10 % (посадового окладу);
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нові довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на 01.01.2021, на 01.01.2022, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, станом на 01.01.2021 та станом на 01.01.2022, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим значенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, належних ОСОБА_1 , у тому числі надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65 % (посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років) та премії в розмірі 95% (посадового окладу), обчислених з урахуванням розмірів окладів.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.09.2023, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2024, задоволено позов частково: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 у складанні довідок від 29.05.2023 № 9/1/4405 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, від 29.05.2023 № 9/1/4406 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 та від 29.05.2023 № 9/1/4407 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 в частині зазначення у них надбавок за особливості проходження служби в розмірі 1 % та премії - 10 %; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати і надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020, на 01.01.2021 і на 01.01.2022 для здійснення обчислення та перерахунку пенсії відповідно з 01.01.2020, з 01.01.2021 та з 01.02.2022 із зазначенням розмірів надбавки за особливості проходження служби та премії в середніх розмірах за відповідною або аналогічною посадою та військовим званням, з якої ОСОБА_1 звільнено на пенсію, з урахуванням правової оцінки, зазначеної в цьому рішенні. У решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції і постановою суду апеляційної інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вказані судові рішення і прийняти нове про відмову у позові.
Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований (розрізнений) підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.08.2023 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
Скаржником зазначено, що суди застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №592/5164/16-а; справа становить значний суспільний інтерес.
Однак, Суд відхиляє посилання скаржника на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13.05.2020 у справі №592/5164/16-а, оскільки такий висновок є нерелевантним до правовідносин у цій справі, так як стосувався оскарження дій територіального органу Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії військовослужбовця, тобто, правовідносин, у яких схожий лише предмет правового регулювання, проте різний об`єкт та суб`єктний склад учасників правовідносин.
Суди першої та апеляційної інстанцій вирішили спір відповідно до практики Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.03.2024 у зразковій справі №380/19324/23, про що зазначено в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також відхиляє твердження скаржника про те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки вони носять загальний характер, який притаманний кожній аналогічній справі.
Під "значним суспільним інтересом" необхідно розуміти серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає загальнодержавне значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчий процес (референдум), обороноздатність держави, її суверенітет, найвищі соціальні цінності, визначені Конституцією України, тощо.
З огляду на вищевказане, Суд дійшов висновку що касаційна скарга не містить вагомих аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме щодо цієї конкретної справи.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2024 у справі № 400/10778/23.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї документами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                             А.А. Єзеров

Суддя                                                                                 О.П. Стародуб

Суддя                                                                                 С.Г. Стеценко