Справа № 344/20475/23 
Провадження № 22-ц/4808/678/24 
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач)                Василишин Л. В.,
суддів:                                        Максюти І. О., Фединяка В. Д.,
секретаря                                        Кузнєцова В. В.,
за участю представника ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» -Євтодьєва А. О.,
представника ОСОБА_1 – адвоката Калинюка Р. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в режимі відеоконференції апеляційну скарг у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» на рішення Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2024 року в складі судді Пастернак І. А., ухвалене в м. Івано-Франківську Івано-Франківській області, повний текст якого складено 21 березня 2024 року, у справіза позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовано тим, що 16 березня 2017 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачем, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 40% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. 
Позивач вказував, що банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 20 грудня 2021 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 48 505,94 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.
20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 16 березня 2017 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. 
Посилаючись на вказані обставини ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договорм у розмірі 48 505,94 грн та судові витрати по сплаті судового збору.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2024 року у задоволені позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведений належними та достатніми доказами розрахунок суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, яку позивач просить стягнути з відповідача.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що банк не мав права стягувати комісію за розрахунково-касове обслуговування є помилковим та таким, що суперечить вимогам статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Також вказує, що встановивши факт наявності кредитних правовідносин та факт отримання відповідачем кредиту, суд першої інстанції, у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень, не був позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок, якщо не погодився з розрахунком, наданим позивачем. Незгода з наданим суду розрахункомне є підставою для відмови в позові у повному обсязі. При цьому заявник посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц.
Позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Калинюк Р. С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. 
Зазначає, що відповідно до положень акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, тарифи та додаток №4 є невід`ємною частиною договору. Зазначені додатки містять істотні умови договору. Проте, позивач не надав належних доказів щодо ознайомлення з ними та підписання їх відповідачем. Таким чином, первісним кредитором не було дотримано письмової форми правочину. 
Також вказує, що банком неправомірно стягувалась наустойка та комісія за розрахунково-касове обслуговування, внаслідок чого збільшувався розмір кредитних зобов`язань відповідача. Крім того, банком в односторонньому прорядку було здійснено збільшення кредитного ліміту до 21 000,00 грн.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС»- Євтодьєв А. О. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Калинюк Р. С. апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Фактичні обставини справи
14 березня 2017 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 40% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. (а.с.5).
Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 16 березня 2017 року по 20 грудня 2021 року (а.с.13-29).
20 грудня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 4, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» передав (відступив) ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» прийняв належні АТ «Альфа-Банк» права вимоги до боржників, вказаними у Додатку № 1-1 до договору факторингу (а.с. 7-11).
Згідно п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.
Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20 грудня 2021 року ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 48 505,94 грн. (а.с.12).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом заборгованість відповідача станом на 20 грудня 2021 року становить 48 505,94 грн. (а.с.30, 75-84).
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд першої інстанції встановив, що 14 березня 2017 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.
Матеріалами справи також підтверджується, що того ж дня, ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», довідку про умови кредитування, договір про використання аналогу власноручного підпису (а.с. 88, 89-90, 92).
Відповідно до оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії клієнт пропонує Банку відкрити йому рахунок у гривні та випустити міжнародну платіжну карту. Ліміт відновлювальної кредитної лінії пропонує встановити 200 000 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою – 40 %. Розмір обов`язкового мінімального платіжу пропонує встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. 
Згідно з наданої позивачем виписки з карткового рахунку вбачається, що банк виконав свої зобов`язання, відкрив відповідачу картковий рахунок та видав кредитну картку, якою останній користувався, здійснюючи відповідні платежі, що підтверджує факт укладення кредитного договору та не заперечувався відповідачем.
Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач покликався на те, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 20 грудня 2021 року наявна заборгованість у розмірі 48 505,94 грн.
Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що сума заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача не деталізована, тобто не зазначені її складові (за наявності) заборгованість за тілом кредиту, відсотками, штрафами, комісіями тощо. Позовна заява також містить лише загальну суму заборгованості за кредитним договором. При цьому, згідно з випискою по рахунку за кредитною карткою позичальника вбачається, що первісним кредитором здійснювалося списання процентів за користування кредитом, процентів за овердрафт, процентів за прострочену заборгованість, комісію за розрахунково-касове обслуговування, плату за користування послугою SMS – повідомлення, які в установленому порядку узгоджені з відповідачем не були. А тому суд вважав, що позивачем не доведений належними та достатніми доказами розрахунок суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, яку позивач просить стягнути з відповідача.
Проте колегія суддів не може погодтитсь із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Верховний Суд у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22) зазначив, що встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суди попередніх інстанцій не врахували, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.
Між тим у даній справі, що переглядається в апеляційному порядку, суд першої інстанції, не погодившись із наданим позивачем розрахунком, не встановив конкретного розміру заборгованості, щодо якої у суду немає сумніву, та відмовив у задоволенні позову у повному обсязі. 
При цьому наданий ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» розрахунок заборгованості, як до позовної заяви, так і на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 15 лютого 2024 року, містить відомості щодо складових заборгованість. Крім того, до позовної заяви позивачем було надано виписку за кредитною карточкою за період з 16 березня 2017 року по 20 грудня 2021 року, за якою суд мав можливість перевірити розмір кредитної заборгованості.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши наявність між сторонами кредитних правовідносин, пославшись на недоведеність розміру кредитної заборгованості, формально підійшов до вирішення спору, фактично самоусунувшись від розгляду справи про стягнення кредитної заборгованості.
На підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором позивачем надано характеристику права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами (а.с. 12), виписку по рахунку відповідача (а.с. 13-29) та детальний розрахункок заборгованості за кредитним договором (а.с. 30,75-84), відповідно до яких станом на 20 грудня 2021 року позичальник мав заборгованість у розмірі 48 505,94 грн.
Згідно з детального розрахунку така складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 40 207,18 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі - 7 652,68 грн та 646,08 грн – овердрафту (несанкціонована заборгованість). При цьому із вказаного розрахунку видно, що первісним кредитором нараховувалась комісія РКО у розмірі 12 181,41 грн та неустойка (штраф) у розмірі 1 600 грн.
Проте, положення Оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Акценту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування редитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 14 березня 2017 року, а також довідки про умови кредитування не містять умови кредитного договору щодо порядку та розміру нарахування комісії та неустойки. Будь –яких інших доказів на підтвердження правомірності нарахування первісним кредитором комісії та неустойки позивачем не надано.
Таким чином, колегія суддів вважає, що сплачені відповідачем кошти у загальному розмірі 13 781,41 грн безпідставно було спрямовано першим кредитором на погашення комісії та неустойки. 
З огляду на наведене, враховуючи черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 34 724,53 грн (48 505,94-13 781,41).
При цьому суд враховує, що стороною відповідача не спростовано факт отримання кредитних коштів, а також не подано доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту, та спростовують правильність наданого товариством розрахунку заборгованості.
Посилання сторони відповідача про те, що 12 серпня 2020 року АТ «Альфа-Банк» безпідставно в односторонньому порядку збільшено кредитний ліміт до 21 000,00 грн колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до п. 3.1 Оферти на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії ОСОБА_1 запропонував встановив йому ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200 000,00 грн і така пропозиціє прийнята АТ «Альфа-Банк». 
Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною першою статті 259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
За змістом пункту 2.1.17 анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», яка підписана  ОСОБА_1 ,  останній погодився на те, що позовна давність за спорами, що випливають із договору, в тому числі із будь-якої угоди про використання продуктів банку, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 50 (п`ятдесят) років.
А отже позивач звернувся в суд із вказаним позовом в межах строку позовної давності.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду – скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором від 14 березня 2017 року у розмірі 34 724,53 грн.
Щодо судових витрат 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. За подання апеляційної скарги ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС»сплачено судовий збір у розмірі 4 026,00 грн.
Враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних та апеляційних вимог (71,59%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1921,48 грн сплаченого судового збору за подання позову та 2 882,21грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги, а всього 4 803,69 грн понесених судових витрат.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 14 березня 2017 року у розмірі 34 724,53 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» 4 803,69 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 25 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач                                                                Л. В. Василишин 
Судді:                                                                                І. О. Максюта
       В. Д. Фединяк