ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7401/23  Номер провадження 22-ц/814/3066/24	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого – судді Карпушина Г.Л.; суддів Панченка О.О., Пилипчук Л.І., за участі секретаря судового засідання Буйнової О.П., 
розглянувши у  відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2024 року у справі за позовною заявою  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,-

                                                         В С Т А Н О В И В: 
У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути із відповідача моральну шкоду спричинену злочином у розмірі 30000 грн. В обгрунтування позовних вимог вказувала, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 липня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. 
Зазначала, що вироком встановлено, що відповідач наніс їй тілесні ушкодження, внаслідок чого їй було завдано моральної шкоди. Крім того, після ухвалення вироку, відповідач продовжив знущатись на нею. Посилаючись на вказані обставини просила позов задовольнити.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 6000 грн. та судові витрати в розмірі 600 грн.
В іншій частині вимог відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 214,72 грн.
        Не погодившись  з  рішенням суду,  ОСОБА_2 , який діє в інтересах  ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що спричинена моральна шкода доведена належними та допустимими доказами, а відшкодування у розмірі 6000 грн. не є пропорційним та достатнім розміром для такого відшкодування.
Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Районним судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07липня 2023року  по справі №524/1565/23   ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Також під час розгляду кримінальної справи було встановлено, що 05.02.2023 у період часу з 09 год. 00 хв. по 10 год. 00 хв. точного часу не представилось можливим встановити, між гаражами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Московський», що по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих, в ході суперечки, неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , а саме останній двома руками штовхнув ОСОБА_1 та наніс один удар правою рукою (долонею) в ліву частину голови, а саме в око тим самим спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження. 
Згідно висновку експерта № 147 від 07.02.2023 року у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця в ділянці лівого ока з розповсюдженням на ліву брову та ліву лобну частину та синця в ділянці тильної поверхні лівої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Задовольняючи частково позов, районний суд виходив з того, що заподіяння моральної шкоди, завданої позивачу вчиненням кримінального правопорушення є доведеним, та враховуючи ступінь тяжкості злочину визначив розмір відшкодування у 6000 грн.
Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України  визначено,  що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).
     Із матеріалів справи вбачається, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 липня 2023 року  по справі №524/1565/23   ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Вироком встановлено, що виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді: синця в ділянці лівого ока з розповсюдженням на ліву брову та ліву лобну частину та синця в ділянці тильної поверхні лівої кисті, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, нанесенні ОСОБА_3 .
За приписами ч. ч. 2, 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
У ч. 1 ст. 1177 ЦК України  встановлено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
У п. п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 4 (з наступними змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. 
У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що в результаті неправомірних дій відповідача по відношенню до неї, було заподіяно моральну шкоду у розмірі 30000 грн., яка обґрунтовується тим, що їй було нанесено тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості.
Колегія суддів погоджується з висновками районного суд що наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача (нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень, тобто ушкодження здоров`я), були доведені під час розгляду справи позивачем і не спростовані відповідачем.
Таким чином, беручи до уваги обставини справи, встановлені під час перегляду справи, ступінь нанесених позивачу ушкоджень, ймовірну глибину душевних страждань позивача, а також засади розумності, співмірності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов вірного висновку, що достатнім для компенсації позивачу негативних наслідків морального характеру є розмір відшкодування у розмірі 6000 грн., що відповідає принципам розумності і справедливості.
За вказаних обставин колегія суддів вважає, що рішення районного суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для його зміни чи скасування судом не вбачається.
          Доводи апеляційної скарги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн.  не беруться до уваги, оскільки позивачем не доведено належними  доказами, що слід відшкодувати  моральну шкоду саме  в заявленому нею розмірі. 
Таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 03 вересня 2024 року.

Головуючий суддя : ______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _________________ Л.І. Пилипчук __________________ О.О. Панченко