Номер провадження: 22-ц/813/2507/24 
Справа № 494/936/23
Головуючий у першій інстанції Панчишин А.Ю.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія 27

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 23 серпня 2023 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулися в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовували тим, що 13 лютого 2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 263809075. У подальшому між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передає (відступає) «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» приймає належні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.
Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року до Договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 34155,63 грн, з яких: 15930,83 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 18224,80 грн – заборгованість за відсотками. Таким чином, позивач вважає, що ОСОБА_1 , має непогашену заборгованість перед Товариством за кредитним договором №263809075 у розмірі 34155,63 грн. Враховуючи наведене, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просили суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором №263809075 в загальному розмірі 34155,63 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи (а.с. 1-5).
23 серпня 2023 року рішенням Березівського районного суду Одеської області вирішено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити; стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №263809075 від 13 лютого 2021 року у загальному розмірі 34155 гривень 63 копійки та 2147,20 гривень судового збору (а.с. 70-73).
21 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направив до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Березівського районного суду Одеської області від 23 серпня 2023 року. Апелянт не погоджується із оскаржуваним рішенням, вважає його таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, є незаконним та необґрунтованим. Так, апелянт зазначає, що надана позивачем копія договору не містить підпису відповідача, крім того, суду не надано докази перерахування кредитних коштів на його рахунок (виписка, рахунок). Також апелянт вказує на те, що графік платежів та паспорт споживчого кредитування не містять його підпису, а отже з умовами кредитування ОСОБА_1 не ознайомлювали. Крім того, апелянт вважає, що доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами розмір заборгованості. З огляду на викладене в апеляційній скарзі, апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення Березівського районного суду Одеської області від 23 серпня 2023 року.
30.01.2024 до апеляційного суду від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначив, що кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 електронний підписом одноразовим ідентифікатором MNV73WX2. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявки на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе та підтвердив умови отримання позик, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору позики. Також, позивач зазначив, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними договорами щодо яких виник спір з тих причин, що не є первісним кредитором. Однак, з метою надання вичерпної інформації по справі позивач звернувся до первісних кредиторів з відповідними запитами щодо надання додаткових доказів, а саме детального розрахунку заборгованості та доказу, що підтверджує надання коштів відповідачу. Так, позивач зазначає, що відповідно до платіжного доручення 13.02.2021 відповідачу було перераховано кошти в сумі 17250 грн на карту 5168-74ХХ-ХХХХ-3776 згідно договору № 263809075 від 13.02.2021. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач сплатив грошові кошти в якості погашення боргу в сумі 2888,99 грн. При цьому, позивач зазначає, що в нього відсутня можливість самостійно встановити, що банківська картка 5168-74ХХ-ХХХХ-3776 дійсно належить відповідачу, оскільки вказана інформація є банківською таємницею. Крім іншого, позивач зазначає, що в кредитному договорі сторони узгодили сплату відсотків у відповідному розмірі. Тому позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Апеляційне провадження в справі було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в розмірі 15000 грн. Зазначив, що дійсно укладав кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», розмір кредиту не пам`ятає. Коли укладав кредитний договір, зазначив, що не цікавився розміром відсоткової ставки, оскільки кошти були терміново необхідні. Протягом певного періоду частково погашав заборгованість, а потім знову брав кредитні кошти. Тому не заперечував щодо задоволення позовних вимог в розмірі 15 000 грн.
Позичальник виконав свій обов`язок та надав відповідачу кредитні кошти, відповідач, в свою чергу, не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів.
Тому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №263809075 від 13.02.2021 в загальному розмірі 34155,63 гривень та задовольнив позовні вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи та оцінка апеляційного суду
В матеріалах справи міститься Договір № 263809075 від 13.02.2021, за умовами якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надали ОСОБА_1 кредит на суму 17 250 грн строком на 126 днів. 
Відповідно до п. 1.4. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту на час користування ним (дисконтна процентна ставка). 
Відповідно до п. 1.5. на умовах, викладених в п. 1.6. Договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (базова процентна ставка). 
За умовами п. 1.6. нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку, вказаного в графіку платежів за цим Договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою.
Згідно з п. 4.13 цей Договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (а.с. 18).
Додатком № 1 до вказаного Договору є графік платежів з розрахунку застосування Дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії Договору. На вказаному Графіку міститься к`юар-код – Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором: позичальник ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел.: НОМЕР_2 , договір 263809075 від 13.02.2021, одноразовий ідентифікатор MNV73WX2, відправлено 13.02.2021 о 15:43:13, введено 13.02.2021 о 15:56:41, сума 17 256 грн, строк 126 днів (а.с. 18 оборот).
Як було встановлено судом першої інстанції відповідно до Реєстру боржників №141 від 06.07.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 263809075.
20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с. 13-14).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до  ОСОБА_1  в сумі 34155,63 гривні, з яких: 15930,83 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 18224,80 гривень заборгованість за відсотками(а.с. 7).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний Реєстр боржників №141 від 06.07.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 на момент розгляду справи в суді першої інстанції був відсутній в матеріалах справи. Так само як і Договір факторингу №28/1118-01. Разом з відзивом на апеляційну скаргу позивач надав: Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (першу та останню сторінку), а також Додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до вказаного договору факторингу, якою продовжений строк дії факторингу до 31.12.2021; платіжне доручення від 13.02.2021 про видачу кредитних коштів відповідачу в сумі 17 250 грн; розрахунки заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанова Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17).
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанови Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/11965/16).
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
За обставинами даної справи договір між сторонами укладено 13.02.2021, що підтверджується матеріалами справи та визнавалося відповідачем в процесі розгляду справи в суді першої інстанції.
Договір факторингу №28/1118-01 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладений 28.11.2018. Додаткова угода № 26 до вказаного договору укладена 31.12.2020. Кредитний договір з відповідачем укладений 13.02.2021, тобто фактично не міг бути предметом договору факторингу, оскільки як на момент укладення договору факторингу, так і на момент укладення додаткової угоди до нього кредитні правовідносини між сторонами не існували, а отже не існувало й право грошової вимоги до відповідача (наявної чи такої, яка виникне в майбутньому). 
Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно відповідача як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу позивачу, в якого відповідно відсутнє право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, тому апеляційний суд скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та скасовує оскаржуване рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Березівського районного суду Одеської області від 23 серпня 2023 року – скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

       Р.Д. Громік

       М.М. Драгомерецький